УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження
13 травня 2021 року 
м. Київ
справа № 826/20300/16
провадження № К/9901/15818/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Єзерова А.А.,
суддів: Бучик А.Ю., Мороз Л.Л.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2021 у справі № 826/20300/16 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Стрюкової Ірини Олександрівни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи: ОСОБА_23 , ОСОБА_1 , ОСОБА_24 , Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Хрещатик» про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
у с т а н о в и в:
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.03.2017 позов задоволено, визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Костенка Ігоря Івановича щодо невключення інформації про позивачів до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний Банк «Хрещатик» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Костенка Ігоря Івановича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний Банк «Хрещатик» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, щодо позивачів.
24.07.2020 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла заява представника позивачів про ухвалення додаткового рішення, в якій зазначено, що у позовній заяві позивачі просили суд задовольнити їхні вимоги, виходячи з конкретних сум, на які мають бути здійсненні виплати відшкодування, та викладено прохання ухвалити додаткове рішення у справі із зазначенням сум, що підлягають відшкодуванню щодо кожного із позивачів, оскільки суд не вирішив питання та не зазначив у резолютивній частині постанови про суми відшкодування, що належать до виплати позивачам за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Додатковим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.09.2020 заяву представника позивачів задоволено та ухвалено додаткове рішення в частині зазначення сум, що підлягають гарантованому відшкодуванню за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, належної кожному із позивачів.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2021, апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - задоволено.
Додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.09.2020 - скасовано.
У задоволені заяви представника позивачів про ухвалення додаткового судового рішення відмовлено.
Не погодившись з таким судовим рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, натомість, залишити в силі додаткове рішення суду першої інстанції.
Оскаржувана постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2021 прийнята за результатами перегляду додаткового рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.09.2020, яке є невід`ємною складовою постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.03.2017.
Дослідивши зміст касаційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про те, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою належить відмовити з огляду на таке.
Відповідно до частини двадцятої статті 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Згідно із пунктом 10 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
Отже, в контексті вимог частини двадцятої статті 4, пункту 10 частини шостої статті 12 та статті 262 КАС України дана справа відноситься до справ незначної складності.
За правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
Оцінивши доводи касаційної скарги та правове значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики, колегія суддів вважає, що ухвалені у цій справі судові рішення не впливають на кінцеве формування судової практики та не змінюють її.
Суд відхиляє твердження скаржниці про відсутність правового висновку Верховного Суду у справах з подібними правовідносинами, оскільки у касаційній скарзі останньою не зазначено, який саме висновок необхідно сформулювати та на підставі аналізу яких актів законодавства, а Верховним Судом самостійно не встановлено, що у судовій практиці, яка склалася у подібних правовідносинах, існують підстави, які б вказували на наявність проблеми, що може бути вирішена, шляхом формулювання нової правової позиції.
Таким чином, касаційна скарга подана на судове рішення, яке не може бути оскаржене.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи, що оскаржене судове рішення прийняте у справі незначної складності, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткові обставини відсутні, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
Цей висновок відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумаченню закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), враховуючи особливий характер функції Верховного Суду як суду касаційної інстанції, Суд може визнати, що процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (рішення від 19.12.1997 у справі "Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії").
Керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2021 у справі № 826/20300/16.
2. Надіслати скаржнику копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                          А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                              А.Ю. Бучик

Суддя                                                                                                              Л.Л. Мороз