ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2021 року                                                                                      Справа № 903/490/20 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Савченко Г.І., суддя Павлюк І.Ю. ,  суддя Демидюк О.О. 
секретар судового засідання Соколовська О.В.
за участю представників:
скаржника ТОВ “ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН” – адвокат Потапенко С. Ю.
боржника ОСОБА_1 – адвокат Запорожець І. А.
інші учасники провадження – не зявилися 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН” на ухвалу господарського суду Волинської області від 06.04.2021р. у справі №903/490/20 (суддя Шум М.С.)
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю “ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН”
про звернення стягнення на предмет іпотеки
у справі №903/490/20
за заявою фізичної особи ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 
про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою господарського суду Волинської області від 06.04.2021р. у справі №903/490/20, з-поміж іншого у задоволенні заяви керуючого реструктуризацією Косенка С. Г. від 02.02.2021 №01-34/40 про затвердження плану реструктуризації боргів боржника – ОСОБА_1 відмовлено. У затвердженні плану реструктуризації боргів боржника відмовлено. В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН” від 25.02.2021 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. Призначено у справі №903/490/20 оціночну експертизу, проведення якої доручити Волинській торгово - промисловій палаті.
Вказана ухвала мотивована тим, що поряд з мораторієм, який був встановлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 та припинений в силу п. 5 ст. 121 КУзПБ у зв`язку зі спливом 120 днів з дня відкриття провадження у справі, встановлено ЗУ “Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті” мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, який є чинним на сьогодні.
Не погоджуючись із постановленою ухвалою, Товариству з обмеженою відповідальністю “ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН” звернулося до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Волинської області від 06.04.2021р. у справі №903/490/20 в частині відмови Товариству з обмеженою відповідальністю “ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКПІН” у задоволенні заяви від 25.02.2021 про звернення стягнення на предмет іпотеки та прийняти в цій частині нове рішення. Надати дозвіл Товариству з обмеженою відповідальністю “ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКПІН” звернути стягнення на нерухоме майно згідно договору іпотеки від 08.08.2008р. (посвідчений приватним нотаріусом Ківерцівського районного нотаріального округу Волинської області, Гудзевич Т.О. та зареєстрований в реєстрі за № 365), що належить Боржнику - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ), а саме: однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 та земельну ділянку пл. 0.1303 га, передана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер: 0721882001:01:001:0674, що розташована в с. Дерно Ківерцівського району Волинської області, реєстраційний номер майна: 21333578; дата державної реєстрації: 11.12.2009; Власник: ОСОБА_1 ; форма власності: приватна; частка власності: 1/1; підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу № 359 від 08.08.2008, приватний нотаріус Ківерцівського районного округу Волинської області Т.О. Гудзевич. Встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України “Про виконавче провадження”.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає, що ухвала господарського суду Волинської області від 06.04.2021р. у справі №903/490/20 в частині відмови у задоволенні заяви від 25.02.2021р. про звернення стягнення на предмет іпотеки, прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зокрема, скаржник зазначає, що згідно приписів п. 5 ст. 121 Кодексу України з процедур банкрутства дія мораторію щодо задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, припиняється після спливу 120 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, якщо господарський суд протягом цього часу не ухвалив постанову про визнання боржника банкрутом або постановив ухвалу про затвердження плану реструктуризації боргів. Скаржник вважає, що даний строк є граничним і не підлягає поновленню та/або продовженню. А тому у даній справі строк дії мораторію сплив 18.11.2020р. Звертає увагу суду, що на дату подання товариством заяви про звернення стягнення на заставне майно господарським судом Волинської області не постановлено ухвалу про затвердження плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 , що в силу статті 121 Кодексу України з процедур банкрутства, які мають імперативний характер, мораторій припинено автоматично, а винятків вказана норма не містить. Тому, Товариство як кредитор, вимоги якого забезпечуються іпотекою, вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на заставне майно. На думку скаржника, приписи Закону України “Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті” не підлягають застосуванню у даній справі, оскільки приписи Кодексу України з процедур банкрутства регулюють саме процедуру банкрутства (неплатоспроможність), а тому вони є пріоритетними у прийнятті рішень у справах про банкрутство (неплатоспроможність). Крім того, господарським судом Волинської області при відмові Товариству в задоволенні заяви про звернення стягнення на заставне майно було порушено процедуру ухвалення даного рішення, а саме: 06.04.2021р. мало бути винесено ухвалу про відмову у задоволенні заяви керуючого реструктуризацією ОСОБА_2 від 02.02.2021р. №01-34/40 про затвердження плану реструктуризації боргів боржника - ОСОБА_1 та затвердженні плану реструктуризації: ухвалу про відмову Товариству у задоволенні заяви про звернення стягнення на заставне майно і ухвалу про призначення оціночної діяльності (якщо не брати до уваги, що відсутня ухвала суду про призначення до розгляду клопотання боржника про призначення експертизи). Також звертає увагу суду на те, що процедура банкрутства фізичної особи має на меті передусім погашення боргів, їх реструктуризацію, а не повне списання.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.05.2021р. поновлено строк на апеляційне оскарження. Відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН” на ухвалу господарського суду Волинської області від 06.04.2021р. у справі №903/490/20. Розгляд апеляційної скарги призначено на 25.05.2021р. 
18.05.2021р. на адресу суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому боржник просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Волинської області від 06.04.2021р. у справі №903/490/20 – без змін.
20.05.2021р. на адресу суду від арбітражного керуючого Книш З.І. надійшов відзив на апеляційну скаргу, а якому арбітражний керуючий просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Волинської області від 06.04.2021р. у справі №903/490/20 – без змін.
В судовому засіданні представник скаржника підтримала доводи апеляційної скарги з підстав, наведених в ній.
В судовому засіданні представник боржника заперечив доводи апеляційної скарги з підстав, наведених у відзиві.
Колегія суддів, заслухавши пояснення представників скаржника та боржника, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.
При цьому колегія суддів виходила з наступного.
Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
В прохальній частині апеляційної скарги скаржник оскаржує ухвалу господарського суду Волинської області від 06.04.2021р. лише в частині відмови Товариству з обмеженою відповідальністю “ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКПІН” у задоволенні заяви від 25.02.2021р. про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Враховуючи приписи ст. 269 ГПК України, колегія суддів вважає за необхідне розглядати апеляційну скаргу в межах її доводів та вимог в частині відмови судом першої інстанції  у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКПІН” від 25.02.2021р. про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Як вбачається із матеріалів справи ухвалою суду від 13.07.2020р. заяву фізичної особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність прийнято до розгляду, розгляд справи призначено в підготовчому судовому засіданні.
          За наслідками розгляду справи в підготовчому засіданні ухвалою суду від 21.07.2020 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника – ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника – Чернети Андрія Павловича, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, керуючим реструктуризацією боржника – ОСОБА_1 призначено арбітражного керуючого Косенка Сергія Георгійовича.
23.07.2020р. оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника – ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).
Ухвалою суду від 29.09.2020р. заяву ОСОБА_3 про грошові вимоги до боржника задоволено повністю; визнано вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 у розмірі 190 000 грн 00 коп. основного боргу та 4 204 грн 00 коп. судового збору за подачу відповідної заяви; зобов`язано керуючого реструктуризацією Косенка С. Г. включити визнані судом вимоги ОСОБА_3 до реєстру вимог кредиторів у відповідності до вимог Кодексу України з процедур банкрутства; включено до реєстру вимог кредиторів грошові зобов`язання ОСОБА_1 , що забезпечені заставою майна боржника перед Товариством з обмеженою відповідальністю “ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН” в сумі 361 529 грн. 92 коп.
Ухвалою суду від 23.03.2021р. керуючим реструктуризацією боргів боржника – Чернети Андрія Павловича призначено арбітражного керуючого Книш Зоряну Ігорівну.
01.03.2021 на адресу суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю “ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН” від 25.02.2021р. про звернення стягнення на предмет іпотеки. У заяві заставний кредитор просить суд на підставі ст.ст. 2, 121 КУзПБ надати дозвіл звернути стягнення на нерухоме майно боржника згідно з договором іпотеки від 08.08.2008р., встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ “Про виконавче провадження”.
Заява обґрунтована тим, що дія мораторію щодо задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, припиняється після спливу 120 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, якщо господарський суд протягом цього часу не ухвалить постанову про визнання боржника банкрутам або постановив ухвалу про затвердження плану реструктуризації. Строк дія мораторію сплив 18.11.2020р.
Судом першої інстанції відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН” від 25.02.2021р. про звернення стягнення на предмет іпотеки
Колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду з огляду на таке.
Відповідно до ч. 8 ст. 45 КУзПБ, розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за відсутності таких заяв - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з відповідним державним реєстром.
Ухвалою господарського суду Волинської області від 29.09.2020р. вимоги ТзОВ “ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН” до ОСОБА_1 ,  які визнані керуючим реструктуризацією у сумі 361 529 грн 92 коп. та  боржником, включено до реєстру вимог кредиторів як вимоги за зобов`язаннями боржника, забезпеченими заставою майна фізичної особи.
При цьому, як вбачається із матеріалів оскарження ухвали, 08.08.2008р. між ВАТ КБ “Надра” (Банк) та   ОСОБА_1 (Позичальник) укладено кредитний договір №30-Б/6-В /а.с. 3-5, матер.оскарж.ухв./, згідно якого Банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (кредит) у сумі 29    661,57 дол. США в порядку і на умовах, визначених цим договором за програмою “Нове житло”.
Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору цільове використання кредиту: проведення розрахунків по договору купівлі-продажу від 08.08.2008р. згідно якого позичальник придбає у власність нерухоме майно: житловий будинок та земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , квартира загальною площею 51, 0 кв. м. та земельна ділянка площею 0,1303 га. 
08.08.2008р. між ВАТ КБ “Надра” (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором укладеного договір іпотеки, предметом якого є однокімнатна квартира АДРЕСА_2 та земельна ділянка площею 0,1303 га, передана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в с. Дерно, Ківерцівський район Волинської області /а.с. 9-10, матер.оскарж.ухв./.
Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 16.09.2011р. у справі №2-626/11 стягнуто на користь ВАТ КБ “Надра” з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у сумі 361    529 грн 92 коп.
Судом першої інстанції встановлено, що ТзОВ “ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН” набуло право вимоги до боржника на підставі договору відступлення права вимоги, укладеного з ПАТ КБ “Надра”. Вказане не заперечується сторонами у судовому засіданні.
Отже, зобов`язання боржника виникли за кредитом в іноземній валюті, який забезпечений іпотекою однокімнатної квартири АДРЕСА_2 та земельною ділянкою площею 0,1303 га, яка передана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в с. Дерно, Ківерцівський район Волинської області. В судовому засіданні представник боржника підтвердив, що вказаний об`єкт нерухомості, є єдиним місцем проживання боржника.
Пунктом 3 частини п`ятої статті 119 КУзПБ встановлено, що в ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника господарський суд зазначає про введення мораторію на задоволення вимог кредиторів.
Ухвалою суду про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 від 21.07.2021р. в тому числі введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.
Частиною 1 статті 41 КУзПБ визначено поняття мораторію на задоволення вимог кредиторів, цей термін також використовується для розкриття суті поняття мораторію на задоволення вимог кредиторів, що вводиться у справі про неплатоспроможність фізичної особи чи фізичної особи – підприємця.
Відповідно до ч. 1 ст. 41 КУзПБ мораторій на задоволення вимог кредиторів – це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.
Згідно ч. 1 ст. 121 КУзПБ мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться строком на 120 днів з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Ухвала про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій стосовно боржника.
Зважаючи на цілі КУзПБ щодо відновлення платоспроможності фізичної особи, завданням мораторію на задоволення вимог кредиторів, що вводиться ухвалою господарського суду про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, є забезпечення збереження майнових активів боржника – фізичної особи з метою подальшого задоволення вимог кредиторів на засадах конкурсу, який би забезпечував максимально можливу ціну предмета продажу на ринку у процедурі реструктуризації боргів боржника або у процедурі погашення боргів боржника, що вводиться у справі про неплатоспроможність разом з визнанням боржника банкрутом, як судових процедур, які застосовуються до боржника – фізичної особи (частина друга статті 6 КУзПБ).
Законодавцем передбачено інститут мораторію у справі про банкрутство юридичної особи (неплатоспроможності фізичної особи/фізичної особи – підприємця) як механізм збереження активів боржника задля їх спрямування під час реалізації щодо боржника передбачених статтею 6 КУзПБ судових процедур на погашення конкурсної маси боржника та забезпечення справедливого балансу між інтересами кредиторів і боржника, а також максимального погашення пасиву боржника за рахунок його активів.
Законодавець імперативно визначив наслідки введення мораторію на задоволення вимог кредиторів у справі про неплатоспроможність (частина друга статті 121 КУзПБ) та види зобов`язань боржника, на виконання яких мораторій не поширюється (частина третя статті 121 КУзПБ).
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 121 КУзПБ протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів зупиняється стягнення з боржника за всіма виконавчими документами, крім виконавчих документів за вимогами про стягнення аліментів чи про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, а також крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум, у тому числі одержаних від продажу майна боржника, або перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж.
Отже, законодавцем визначено одним із наслідків введення мораторію на задоволення вимог кредиторів у справі про неплатоспроможність зупинення стягнення з боржника – фізичної особи за всіма виконавчими документами, за винятком випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум, у тому числі одержаних від продажу майна боржника, або перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж. Таке зупинення стягнення за виконавчими документами оформлюється постановою державного (приватного) виконавця про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі пункту 4 частини першої статті 34 Закону України “Про виконавче провадження”.
Згідно ч. 4 ст. 121 КУзПБ задоволення вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, допускається лише в межах провадження у справі про неплатоспроможність, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум, у тому числі одержаних від продажу майна боржника, або перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж.
Зазначена норма КУзПБ є спеціальною щодо частини четвертої статті 33 Закону України “Про іпотеку”, якою визначено способи звернення стягнення на предмет іпотеки (на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя), та частини сьомої статті 20 Закону України “Про заставу”, що передбачає способи звернення стягнення на заставлене майно – за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.
У разі відкриття провадження у справі про неплатоспроможність щодо фізичної особи, на рухоме (нерухоме) майно якої звертається стягнення за її зобов`язаннями перед третіми особами, переважному застосуванню підлягають приписи частини четвертої статті 121 КУзПБ щодо задоволення вимог кредиторів (стягувачів) за рахунок заставного майна боржника в межах провадження у справі про неплатоспроможність.
Аналогічного висновку щодо поняття "мораторію" викладено у постанові Верховного Суду від 01.10.2020р. у справі №910/17501/19 про неплатоспроможність фізичної особи.
Колегія суддів зазначає, що у боржника наявне нерухоме майно (однокімнатна квартира загальною площею 51, 0 кв. м. за адресою Волинська область, Ківерцівський район, с.Дерно, вул. Жовтнева, буд. 64 кв.1, земельна ділянка площею 0,1303 га, передана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 0721882001:01:001:0674 за адресою Волинська область, Ківерцівський район, с.Дерно, вул. Жовтнева, буд. 64, кв. 1), що належить йому на праві власності та перебуває у заставі ТзОВ “ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН” (підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна).
Пунктом 2 Прикінцевих та Перехідних положень КУзПБ, який введено в дію 21.10.2019р., встановлено, що ЗУ “Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті” втрачає чинність через вісімнадцять місяців з дня введення в дію цього Кодексу.
Отже, на момент постановлення оскаржуваної ухвали 06.04.2021 ЗУ “Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті” був чинним та застосовувався разом з нормами КУзПБ.
Нормами ЗУ “Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті” встановлено, що протягом його дії не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника за умови, що у позичальника у власності немає іншого нерухомого житлового майна або таке нерухоме житлове майно придбавалося за кредитні кошти і при цьому умовами кредитного договору передбачена заборона реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою знаходження нерухомого житлового майна, за умови, що у позичальника у власності немає іншого нерухомого житлового майна; загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 квадратних метрів для квартири.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанцїі, що відповідні приписи чинного законодавства повинні враховуватися поряд з нормами КУзПБ у провадженнях справ про неплатоспроможність фізичних осіб. 
При цьому, належний боржнику предмет іпотеки, на який заставний кредитор просить суд дозволити звернути стягнення, переданий в забезпечення зобов`язань боржника за валютним кредитом, є єдиним постійним місцем проживання боржника, площа квартири не перевищує 140 кв.м., у боржника у власності немає іншого нерухомого житлового майна.
Таким чином, станом на день постановлення оскаржуваної ухвали встановлено мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті.
Крім того, колегія суддів зазначає, що ЗУ “Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті” втратив чинність 23.04.2021р. на підставі Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті”.
Відповідно до п. Прикінцевих та перехідних положень ЗУ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті” втрачає чинність ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" через п`ять місяців з дня набрання чинності цим Законом.
Колегія суддів дійшла висновку, що поряд з мораторієм, який був встановлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 та припинений в силу п. 5 ст. 121 КУзПБ у зв`язку зі спливом 120 днів з дня відкриття провадження у справі, встановлено мораторій ЗУ “Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті” на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, який є чинним на сьогодні.
Таким чином, доводи скаржника, викладені у апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Місцевим господарським судом повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи. Висновки, викладені в ухвалі місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи. Судом не порушені та правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.
За таких обставин підстав для зміни, скасування ухвали місцевого господарського суду не вбачається. 
Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН” на ухвалу господарського суду Волинської області від 06.04.2021р. у справі №903/490/20 залишити без задоволення.
2. Ухвалу господарського суду Волинської області від 06.04.2021р. у справі №903/490/20 в оскаржуваній частині (п. 3 резолютивної частини) про відмову в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН" від 25.02.2021 про звернення стягнення на предмет іпотеки залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.
4. Справу №903/490/20 повернути до господарського суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "27" травня 2021 р.

Головуючий  суддя                                                                      Савченко Г.І. 

Суддя                                                                                              Павлюк І.Ю.  

Суддя                                                                                              Демидюк О.О.