ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" червня 2021 р.                                                                 Справа №914/3406/20

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії
головуючого судді  -  О.Л. Мирутенко 
суддів                        -  Н.М. Кравчук
                                  - О.С. Скрипчук
секретаря судового засідання: К. Кострик 

Розглянувши апеляційну скаргу в порядку письмового провадження ТзОВ “Профітулс”
на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 11.03.2021
у справі №914/3406/20 
за позовом: ТзОВ “Профітулс”
до відповідача: ТзОВ “Корнерстоун груп”
про: стягнення 27 414,82 грн.

ВСТАНОВИВ :

       Додатковим рішенням Господарського суду Львівської області від 11.03.2021, суддя Юркевич М.В., в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Профітулс» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Корнерстоун Груп» 17  020,00 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу  було відмовлено.
      З даним додатковим рішенням не погодилося ТзОВ “Профітулс” і оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що воно винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 126, 129 ГПК України.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Західного апеляційного господарського суду від 31.03.2021 справу №914/3406/20 було передано на розгляд колегії суддів у складі: Мирутенко О.Л. – головуючий суддя, Кравчук Н.М., Скрипчук О.С.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.04.2021 було відкрито апеляційне провадження в даній справі в порядку письмового провадження, витребувано з Господарського суду Львівської області матеріали справи №914/3406/20.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 22.04.2021 було призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження на 22.06.2021.
За приписами ч. 13  ст. 8 ГПК України  розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно ст. 270 ГПК України,  апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 11.03.2021 у справі №914/3406/20 - без змін, враховуючи наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Львівської області від 02.03.2021 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Профітулс» задоволено частково, стягнуто з  Товариства з обмеженою відповідальністю «Корнерстоун ГРУП» 23  871,60 грн основного боргу, 1  348,10 грн 3% річних, 1  744,05 грн інфляційних втрат та 2  102 грн витрат по сплаті судового збору.
В ході судового розгляду позивачем була зроблена заява про відшкодування витрат на правову допомогу та оплату послуг адвоката. Однак. користуючись своїм правом, передбаченим ч.8  ст. 129 ГПК України, позивач зазначив, що докази конкретного розміру понесених судових витрат буде подано ним протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
04.03.2021 від позивача поступила заява про відшкодування понесених витрат на правову допомогу в розмірі 17  020 грн. В підтвердження реального понесення таких витрат, позивач долучив до заяви платіжні доручення від 30.12.2020 №2234 про сплату авансу у розмірі 8  510 грн та платіжного доручення від 01.03.2021 про оплату решти 50% гонорару у розмірі 8  510 грн.
Також позивач вказав, що 23.12.2020 між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Кавчук і партнери» (далі об`єднання) було укладено договір про правову допомогу №23-12-20.
За умовами п. 3.1. договору, сторонами досягнуто згоди, що розмір винагороди об`єднання за надання послуг клієнту становить 17  020 грн.
Як стверджує заявник, до обсягу послуг включається вивчення документів, наданих клієнтом (позивачем), та їх попередня правова оцінка щодо перспективності судового розгляду, правовий аналіз судової практики в подібних спорах, формування доказової бази та правової позиції по справі, підготовка і подання до суду позовної заяви, участь у судових засіданнях з підготовкою і поданням процесуальних документів (відповідь на відзив, заяви, клопотання, заперечення тощо) по справі, опрацювання і підготовка відповідей на процесуальні документа відповідача по справі, ознайомлення з матеріалами справи (одна дія), участь в судових засідань (до чотирьох засідань).
За п. 3.3 Договору оплата вартості послуг здійснюється клієнтом на підставі отриманих від об`єднання рахунків наступним чином: передоплата в розмірі 50% від вартості послуг, що визначена в п. 3.1 договору, сплачуються протягом 3 банківських днів з моменту укладення договору; решту суми вартості послуг, в т.ч. тих послуг, які надаються понад попередньо узгоджений в п. 3.2 договору обсяг, - протягом 3 банківських днів з моменту отримання від об`єднання Акту наданих послуг.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу заявником було надано суду платіжне доручення від 30.12.2020 №2234 про сплату авансу у розмірі 8  510 грн та платіжне доручення від 01.03.2021 про оплату решти 50% гонорару у розмірі 8  510 грн.
У поданій заяві на відшкодування понесених витрат позивач зазначив, що в укладеному між позивачем та об`єднанням договорі вартість послуг з професійної правничої допомоги вказана у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу затраченого представником позивача, а отже розмір витрат є визначеним та не потребує додаткового підтвердження детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних об`єднанням.
В підтвердження наведеного, заявник покликався на судову практику Верховного суду, а саме на Постанову КАС ВС від 28.12.2020 у справі №640/18402/19, де було зазначено наступне: «Суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що витрати позивача на професійну правничу (правову) допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції». «Суд з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, дійшов висновку: що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 12350 грн є реальними, підтвердженими матеріалами справи. Щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень частини четвертої  статті 134 КАС України, Суд звертає увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним».
Відповідно до  ст. 30  Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"  гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Статтею 123 ГПК України  передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. ч. 1, 2  ст. 126 ГПК України  витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частинами 3, 4  ст. 126 ГПК України  передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Суд першої інстанції вірно наголосив на тому, що позивач обгрунтовуючи понесені витрати та необхідність їх відшкодування покликається лише на виставлені адвокатським об`єднанням рахунки та на платіжні доручення про оплату таких рахунків. Водночас, детального опису робіт наданих адвокатом позивач суду не представив.
З дослідження платіжних доручень про сплату гонорару та виставлених рахунків вбачається, що адвокатським об`єднанням у графі «Товари, роботи, послуги» зазначено лише «Юридичні послуги професійної правничої допомоги та представництва інтересів у спорі щодо стягнення заборгованості з ТОВ «Корнерстоун» без конкретизації, які саме види юридичних послуг надавалися клієнту, що не відповідає вимогам  ст. 126 ГПК України.
Більше того, умовами договору про надання правової допомоги від 23.12.2020, зокрема п. 4.6, 4.7., сторони погодили, що завершення надання послуг (їх частини) оформляється актом надання послуг, який об`єднання направляє клієнту для ознайомлення та підписання протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту завершення надання послуг.
В той же час, акту надання послуг з їх конкретизацією суду першої інстанції представлено не було.
Таким чином заявник,  в порушення вимог  ст. 126 ГПК України, не надав суду доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт.
Крім того, у поданій заяві позивач-апелянт зазначив, що визначена відповідно до договору про надання правової допомоги вартість послуг є співмірною зі складністю справи та обсягом послуг, що надаються за договором, часом, необхідним для виконання обов`язків, а також зі значенням справи для позивача.
Тобто, заявник стверджуючи про обгрунтованість понесених витрат, сам мотивує певним обсягом їх надання, однак доказів такого обсягу допомоги не подає.
Покликання заявника на судову практику Касаційного адміністративного суду ВС у справі №640/18402/19, щодо її застосування у даній справі, господарський суд першої інстанції правомірно вважав безпідставним, адже у Постанові від 28.12.2020р. колегія  КАС  надала правову оцінку та тлумачення  ст. 134 КАСУ, тоді як у розглядуваній справі суд керувався імперативними нормами  ст. 126 ГПК України.
Разом з тим, судом першої інстанції правомірно звернув увагу на те, що обгрунтовуючи співмірність понесених витрат зі складністю справи, стороною не враховано, що вказана справа розглядалася в порядку спрощеного провадження, є малозначною та нескладною. Більше того, ціна позову у справі становила 27  414,82 грн., водночас розмір заявлених витрат на правову допомогу було встановлено 17  020,00 грн., що є явно неспівмірним зі складністю справи та вчиненими процесуальними діями представника при її розгляді.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно ч. 1  ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За таких обставин справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що в задоволенні заяви ТзОВ «Профітулс» про стягнення з ТзОВ «Корнерстоун Груп» 17  020,00 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу  слід відмовити.
Що ж стосується твердження апелянта про порушення судом першої інстанції норм ст.ст. 126, 129 ГПК України, то колегія суддів їх відхиляє як безпідставні та такі, що спростовані матеріалами справи. 
З огляду на викладене, колегія Західного апеляційного господарського суду вважає, що додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 11.03.2021 року у справі №914/3406/20 винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.
Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України Західний апеляційний господарський суд 

Постановив:
Додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 11.03.2021 року у справі №914/3406/20 залишити без змін. 
Апеляційну скаргу ТзОВ “Профітулс” залишити без задоволення.

Головуючий суддя                                                                                О.Л. Мирутенко   

Судді:                                                                                                Н.М. Кравчук   

                                                                                                                           О.С. Скрипчук

“Повний текст постанови виготовлено 25.06.2021”