П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  120/7510/20-а 
Головуючий у 1-й інстанції:  Бошкова Юлія Миколаївна 
          Суддя-доповідач:  Ватаманюк Р.В. 

09 квітня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Ватаманюка Р.В. 
суддів:  Драчук Т. О.  Полотнянка Ю.П. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  військової частини НОМЕР_1  на  рішення   Вінницького окружного адміністративного суду  від  18 грудня 2020 року (прийняте у м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 (далі - позивач) до Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 (далі - третя особа) про   визнання протиправною та скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
Позивач 03.12.2020 звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду  в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення виконавчого збору у розмірі 20000 грн від 17.11.2020, винесену у межах виконавчого провадження №63597216.
ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17.12.2020 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору, у державного виконавця не було законних підстав для того, щоб не вирішувати питання про стягнення виконавчого збору за виконавчим листом №120/2150/20-а, виданим Вінницьким окружним адміністративним судом 09.11.2020. Винесення державним виконавцем постанови №63597216 про стягнення виконавчого збору від 17.11.2020 року є його прямим обов`язком, який виник одночасно із винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.
ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов  задовольнити повністю. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що державним виконавцем не було здійснено жодних дій з примусового виконання рішень суду про стягнення з боржника – військової частини НОМЕР_1 на користь стягувача присуджених сум, а тому відсутні підстави для стягнення виконавчого збору. 
ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
Правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористався.
V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.01.2021 витребувано справу із суду першої інстанції.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2021 з урахуванням ухвали про виправлення описки від 17.02.2021 апеляційну скаргу залишено без руху.
15.02.2021 та 09.03.202 до суду надійшли заяви про усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2021 відкрито апеляційне провадження та призначено до справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 31.03.2021 09:40 год.
29.03.2021 до суду надійшла заява представника позивача про перенесення розгляду справи на іншу дату.
31.03.2021 представником позивача подано заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Згідно з п.2 ч.1  ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги та відсутності підстав для перенесення розгляду справи, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1  ст.311 КАС України.
VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Вінницьким окружним адміністративним судом 09.11.2020 видано виконавчий лист №120/2150/20-а про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 13 повних календарних років з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій", із урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги.
Старшим державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дейдишом С.І. 17.11.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№63597216 з примусового виконання виконавчого листа № 120/2150/20-а, якою встановив 10-ти денний строк для його виконання, та постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 20000,00 грн.
Вважаючи постанову про стягнення виконавчого збору від 17.11.2020 ВП№63597216 протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ
Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За змістом пункту 1 частини 1 статті 3 вказаного Закону, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів – виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.
Частинами 5, 6 статті 26 Закону №1404-VIII передбачено, що  виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Відповідно до частини 1 статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.
Згідно з частиною 3, 4 статті 27 Закону №1404-VIII за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Випадки, коли виконавчий збір не стягується визначені ч.5 ст. 27 Закону №1404-VIII.
Згідно частини 9 статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Положеннями частини 3 статті 40 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
З наведеного слідує, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, постановою державного виконавця від 17.11.2020 відкрито виконавче провадження та цього ж дня – 17.11.2020, державним виконавцем прийнято постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 20 000 грн.
З метою виконання рішення суду позивачем вживалися відповідні заходи, зокрема, подавалась додаткова заява – розрахунок на фінансування для виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 на листопад 2020 року та розрахунок потреби в коштах для військовослужбовців, звільнених з військової служби. 
При цьому, державним виконавцем не вчинялося жодних дій з примусового виконання рішення суду на користь стягувача за виконавчим листом.
Таким чином сума коштів, яка підлягала стягненню не була стягнута з боржника безпосередньо державним виконавцем у виконавчому провадженні, кошти не були зараховані на рахунок органу державної виконавчої служби та в подальшому перераховані ним у встановленому порядку на визначений стягувачем рахунок, як це передбачено частинами 1 та 2 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до яких грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби та перераховуються виконавцем на зазначений у заяві про примусове виконання рішення рахунок у банку або іншій фінансовій установі чи надсилаються на адресу стягувача.
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від  28.10.2020 у справі 640/13697/19.
Отже враховуючи, що державний виконавець не проводив виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішення суду за виконавчим листом № 120/150/20-а, виданим 09.11.2020, а також виконання позивачем рішення суду в межах наданого йому терміну, то відповідно у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору, а тому така постанова прийнята протиправно та підлягає скасуванню.
VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової постанови.
У силу  п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі  ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Частиною 1 ст. 139 КАС України вказано, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню 5255 грн судових витрат понесених позивачем на сплату судового збору відповідно до платіжних доручень №2906 від 01.12.2020 на суму 2102 грн, №246 від 12.02.2021 на суму 1261,20 грн та №375 від 02.03.2021 на суму 1891,80 грн.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити  повністю.
Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2020 року  скасувати та прийняти нову постанову.
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення виконавчого збору у розмірі 20000 грн від 17 листопада 2020 року, винесену у межах виконавчого провадження №63597216.
Стягнути на користь військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Замостянського відділу державної виконавчої служби в місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (код  ЄДРПОУ 3498328, вул. Соборна, 15-а, м. Вінниця, 21050) понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 5255 грн (п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять гривень).  

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з ч. 4 ст.272, 328, 329 КАС України. 

Головуючий	 	 	Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Драчук Т. О.    Полотнянко Ю.П.