РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2021 року
м. Рівне

Справа № 569/8935/18
Провадження № 22-ц/4815/440/21
Рівненський апеляційний суд :
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :
головуючий : Боймиструк С.В., 
судді: Ковальчук Н.М., Хилевич С.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 січня 2021 року у справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 28 вересня 2010 року в розмірі 15239,68 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до вказаного договору відповідачу наданий кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Станом на 31 березня 2018 відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала у результаті чого виникла заборгованість у розмірі 15239,68 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом в розмірі 929,76 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 9948,76 грн., заборгованість за пенею та комісією в розмірі 3159,27 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. – штраф (фіксована частина), 701,89 грн. – штраф (процентна складова).

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 січня 2021 року відмовлено у задоволенні позову.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі представник АТ КБ "ПриватБанк" вказує на те, що 28.09.2010 року відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, відповідно до якої позичальник згоден, що анкета-заява разом з правилами користування карткою, умовами та правилами надання банківських послуг, основними умовами обслуговування складають договір про надання банківських послуг. Більш того, відповідачка підтвердила, що в подальшому самостійно зобов`язується знайомитись зі всіма змінами умов та правил надання банківських послуг.
Таким чином, сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. Позивачем надано до суду належні, допустимі і достатні докази того, що нарахування та стягнення процентів та неустойки з відповідача є правильним.
З наведених підстав просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов АТ КБ «Приватбанк» задовольнити у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду у порядку письмового та спрощеного позовного провадження, як малозначна справа.
Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до укладеного договору № б/н від 28 вересня 2010 року (надалі – кредитний договір) відповідачка отримала кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
До заяви позивачем додано Витяг з Умов та правил надання банківських послуг з тарифами.
У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідачкою, станом на 31 березня 2018 року банком їй нарахована заборгованість за кредитним договором в розмірі 15239,68 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом в розмірі 929,76 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 9948,76 грн., заборгованість за пенею та комісією в розмірі 3159,27 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. – штраф (фіксована частина), 701,89 грн. – штраф (процентна складова).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
За змістом ст. 634 ЦПК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Разом з тим, у анкеті-заяві позичальника процентна ставка не зазначена.
На підтвердження укладення договору та його умов позивач надав суду анкету-заяву від 28.09.2010 року, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract» та «Універсальна Gold», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, довідку про видану кредитну картку, виписку по картковому рахунку.
Проте матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг позивача, а також те, що вказаний витяг на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови щодо сплати відсотків, пені, штрафів у зазначених розмірах та порядку їх нарахування.
Наданий АТ КБ "Приватбанк" розрахунок заборгованості за користування кредитом суперечить (крім 929,76 грн. тіла кредиту) умовам кредитування, на які покликається позивач в апеляційній скарзі, оскільки з розрахунку видно й інші нарахування заборгованості, здійснені на підставі умов, які відсутні в анкеті-заяві.
Отже, в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком витяг з Умов та правил не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Водночас, згідно позовної заяви та розрахунку заборгованості вбачається, що наявна заборгованість по тілу кредиту в сумі 929,76 грн., дана заборгованість підтверджується випискою по рахунку з якої вбачається що відповідач здійснювала зняття готівки (а.с. 85-90).
Відповідно до ч.ч. 1.3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Враховуючи, що використані відповідачем кошти тіла кредиту в добровільному порядку позивачеві не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, тому слід стягнути з відповідача на користь позивача 929,76 гривень заборгованість по тілу кредиту, а врешті рішення місцевого суду слід залишити без змін.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, так як вимоги позивача були задоволенні частково, то на його користь підлягає стягненню судовий збір у розмірі 161,24 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України суд,-

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"задовольнити частково.
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 січня 2021 року скасувати в частині відмови в стягненні тіла кредиту, а в решті залишити без змін.
Стягнути  з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором  № б/н від 28 вересня 2010 року в розмірі 929 (дев`ятсот двадцять дев`ять тисяч) грн. 76 коп. та 161,24 грн. судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий:                                                  С.В. Боймиструк

Судді:                                                                      Н.М. Ковальчук

                                                                               С.В. Хилевич