Дата документу 25.05.2021 Справа № 316/301/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа № 22-ц/807/1576/21                                Головуючий у 1-й інстанції: Бульба О.М.
Є.У.№ 316/301/21                                        Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2021 року                                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суду у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого:        Кочеткової І.В.,
суддів:                Дашковської А.В.,
                       Кримської О.М.,
секретар:        Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення фактичного місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 на ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 15 лютого 2021 року про відмову у забезпечення позову, 

В С Т А Н О В И В:
У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 , в якому просив визначити місце проживання донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком; відкликати виконавчий лист, виданий на підставі рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 10.07.2015  по цивільній справі № 316/980/15-ц про стягнення з нього  на користь  ОСОБА_2  аліменти на утримання неповнолітньої дочки; стягнути із  ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання доньки у розмірі ј частки від усього заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.
12.02.2021 до суду від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про забезпечення позову шляхом зупинення виконавчих дії у виконавчому провадженні №48522983 від 21.08.2015 щодо стягнення аліментів відповідно до виконавчого листа виданого на підставі рішення Енергодарського міського суду від 10.07.2015 по справі №316/980/15-ц.
Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 15 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Не погоджуючись з ухвалою ОСОБА_1  в особі представника ОСОБА_3  подав апеляційну скаргу, в якій,  посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення заяви забезпечення позову. 
Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 не надходив. Копію ухвали про відкриття провадження за апеляційною скаргою та судову повістку було надіслано засобами поштового зв`язку, до апеляційного суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній». 
Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованність рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
За приписами ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.
Відмовляючи у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову, суд першої інстанції зазначив, що обраний позивачем вид забезпечення позову за змістом є тотожнім задоволенню заявлених позовних вимог та фактично зупиняє виконання судового рішення, що набрало законної сили.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставина справи і вимогам закону з огляду на таке.
Згідно з ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.
Виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа.
Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
У п.2 постанови зазначено, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили. У п.4 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. 
Отже, зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа застосовується судами, як захід забезпечення позову, при розгляді справ щодо оскарження виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, або коли порушено питання про перегляд рішення на підставі якого виданий цей виконавчий документ.
Встановлено, що на розгляді Енергодарського міського суду Запорізької області знаходиться цивільна справа за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення фактичного місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Тобто предметом вказаного позову є визначення фактичного місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини на користь позивача, а не оскарження виконавчого документу боржником.
ОСОБА_1 у своїй заяві про забезпечення позову просить відкликати виконавчий лист виданий на підставі рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 10.07.2015 року по цивільній справі № 316/980/15-ц та стягувати з відповідача на його корить аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ј частини від усього заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.
Колегія суддів зауважує, що з урахуванням вимог ст. 129-1 Конституції України та ст. 18 ЦПК України рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання, а оцінка законності судових рішень може бути здійснена лише в установленому процесуальним законом порядку шляхом перегляду вищими судовими інстанціями.
Відповідно до положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.
Забезпечення позову у даній справі шляхом відкликання виконавчого документа суперечить змісту заходів забезпечення позову та меті їх застосування, яка полягає в захисті інтересів учасника процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.
Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду вимогам закону є безпідставними.
Оскаржувана ухвала відповідає вимогам закону і матеріалам справи, підстав для її скасування судова колегія не вбачає.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, ЦПК України, апеляційний суд –

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 15 лютого 2021 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 26 травня 2021 року.

Головуючий: І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська