ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

13 квітня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/7153/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Прокопчук Т.С. (доповідач),
                               суддів:  Кругового О.О., Шлай А.В.,     
розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення  Дніпропетровського  окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року   (головуючий суддя: Боженко Н.В.) по адміністративній справі  №  160/7153/20, розглянутої  в порядку спрощеного позовного провадження
за позовом ОСОБА_1  в інтересах неповнолітньої дитини – ОСОБА_2 до    Обласної лікарсько-консультативної комісії при Департаменті охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації  про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,  

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до суду з позовом до  відповідача Обласної лікарсько-консультативної комісії при Департаменті охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації (далі Обласної ЛКК) , в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Обласної ЛКК, викладене в протоколі засідання від 09.01.2020 р.; зобов`язати Обласну ЛКК провести повторне засідання з питання надання ОСОБА_2  статусу «Дитина з інвалідністю підгрупи «А» та визначенням часу настання відповідної інвалідності та надати ОСОБА_2 статус «Дитина з інвалідністю підгрупи «А» з моменту встановлення діагнозу цукровий діабет 1 типу.
В обґрунтування позову позивач зазначила, що відповідачем протиправно відмовлено в задоволенні заяви про встановлення її доньці ОСОБА_2 інвалідності підгрупи «А», так як дитина потребує постійного моніторингу цукру в крові, їй потрібна регулярна стороння допомога та нагляд, вона не здатна до самообслуговування.
У відзиві на позов відповідач  просить відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначає, що відповідно до Критеріїв встановлення інвалідності, що визначені Порядком встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям затвердженого Постановою №917, підставою для встановлення дитині категорії «дитина з інвалідністю    підгрупи А» є виключно висока міра втрати здоров`я ,надзвичайна (повна) залежність від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду та фактична нездатність до самообслуговування, у зв`язку з чим за результатами двох засідань Обласна ЛКК прийняла рішення щодо відсутності підстав для надання ОСОБА_2 такого статусу.
Рішенням Дніпропетровського  окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтується на доводах, викладених у позові.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає про правомірність рішення суду першої інстанції, в зв`язку з чим просить залишити його без змін, а скаргу без задоволення.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.1,2,3 ст.242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, ст.2 та ч.4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду першої інстанції  відповідає в повному обсязі, в зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.83).
Згідно висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років №165/1 від 13.09.2016 року ОСОБА_2 визнана дитиною з інвалідністю терміном до 23.05.2023 року, ій призначена державна соціальна допомога, яка виплачується позивачу як законному представнику дитини (т.1 а.с.37).
Відповідно до висновку Протоколу засідання Обласної ЛКК №22/2   від 23.07.2019 року підстави для визначення ОСОБА_2 - статусу дитини з інвалідністю підгрупи А відсутні, медичний висновок  №165/1 від 13.09.2016 року залишено чинним (т.1 а.с.34).
27 червня 2019 року позивач звернулась до генерального директора КНП «ДЦПМСД №8» з заявою про призначення засідання Обласної ЛКК щодо встановлення інвалідності доньці ОСОБА_2 .
Листом за вих. №141/3/03 від 26.07.2019 року позивача повідомлено про проведення розширеного засідання Обласної ЛКК ,за результатами якого прийнято рішення про залишення чинним висновку №165/1 від 13.09.2016 року щодо ОСОБА_2 
13.08.2019 року позивачем  направлена відповідачу заява щодо розгляду питання встановлення інвалідності підгрупи А її дитині ОСОБА_2 .
Протоколом засідання Обласної ЛКК від 09.10.2019 року вирішено звернутися з листом до МОЗ України для роз`яснення питання визначення ступеня здатності до самообслуговування    (відсутність порушень, І або ІІ ступінь) у дітей з цукровим діабетом при використанні у побуті глюкометрів та шприц-ручок або помп для введення інсуліну, а також приладу для постійного моніторингу рівня глікеміїт (т.1 а.с.20).
Зазначено, що після отримання роз`яснень від МОЗ України буде остаточно прийнято рішення про наявність чи відсутність показань для надання статусу «дитина з інвалідністю підгрупи А» дитині ОСОБА_2 , та запропоновано батькам звернутися до Центральної комісії МОЗ України для визначення підстав щодо встановлення дитині ОСОБА_2  категорії «дитина з інвалідністю підгрупи А».
18.12.2019 року позивач звернулась до директора департаменту охорони здоров`я облдержадміністрації Сердюка В.М. з заявою про призначення засідання ЛКК щодо остаточного визначення поняття технічних засобів, які використовують діти з цукровим діабетом 1 типу та встановлення інвалідності доньці ОСОБА_2 .
Протоколом засідання Обласної ЛКК  від 09.01.2020 року визначено, що у дитини ОСОБА_2 є порушення функцій обміну речовин, а саме секреції інсуліну, яке має ІІІ ступінь вираження; здатність до самообслуговування - І ступеню, а тому підстави для визначення ОСОБА_2 статусу дитини з інвалідністю підгрупи А відсутні(т.1 а.32).
Не погодившись з рішенням відповідача, викладеним в протоколі засідання від 09.01.2020 року, позивач звернулась до суду із позовною заявою.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із наступного. 
Згідно ст. 7 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні", особам у віці    до 18 років лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів встановлюється категорія "дитина-інвалід", а особам у віці до 18 років з виключно високою мірою втрати здоров`я та з надзвичайною залежністю від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду інших осіб і які фактично не здатні до самообслуговування - категорія "дитина-інвалід" підгрупи А.
Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями та лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.3 Положення про лікарсько-консультативну комісію, затвердженого  Постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2013 № 917 «Деякі питання встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям»  (далі - Положення № 917 ) лікарсько-консультативні комісії (далі - ЛКК) функціонують у закладах охорони здоров`я Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.
Утворюються в установленому порядку такі комісії: центральна комісія Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, центральні обласні, центральні міські у мм. Києві та Севастополі (далі - центральні комісії), міські, районні, міжрайонні, районні в містах комісії. Центральні комісії утворюються за рішенням Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.
Центральна комісія МОЗ утворюється та функціонує за рішенням МОЗ у порядку, встановленому Міністерством.
Склад центральної комісії МОЗ та її чисельність затверджуються МОЗ.
Міські, районні, міжрайонні, районні у містах комісії утворюються за рішенням керівника відповідного закладу охорони здоров`я Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурного підрозділу з питань охорони здоров`я місцевих держадміністрацій.
У рішенні про утворення центральних комісій, комісій визначається їх персональний склад, місце та розпорядок роботи.
До складу комісії входять голова, лікарі за спеціальностями, спеціаліст з реабілітації, лікар-психолог або практичний психолог.
У засіданнях комісії можуть брати участь представники органів соціального захисту населення, психолого-медико-педагогічних консультацій, а також у разі потреби - представники державної служби зайнятості, інших підприємств, установ та організацій (за згодою).
Пунктом 4 Положення № 917 визначено, що організаційною формою роботи комісій є засідання. Періодичність проведення засідань комісії визначається її головою, але не рідше одного разу на місяць.
Комісії у своїй роботі керуються  Конституцією  і законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами та цим Положенням.
Висновки комісії, реабілітаційні заходи, визначені в індивідуальній програмі реабілітації дитини з інвалідністю, обов`язкові для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, реабілітаційними установами, іншими підприємствами, установами та організаціями, в яких навчаються або перебувають діти (пункти 5,6 Положення № 917).
Центральна комісія МОЗ утворюється та функціонує за рішенням МОЗ у порядку, встановленому  наказом Міністерства охорони здоров`я України від 25 квітня 2014 року № 284 "Про організацію роботи центральної ЛКК".
Наказом департаменту охорони здоров`я облдержадміністрації від 29 серпня 2019 року №1269/0197-19 "Про діяльність ЛКК з питань встановлення інвалідності дітям" затверджено склад центральної обласної ЛКК при департаменті охорони здоров`я облдержадміністрації, відповідно до якого фахівці беруть участь в залежності від профілю захворювання пацієнта.
Приписами п. 3 Порядку № 917 передбачено, що особам віком до 18 років комісіями встановлюється категорія "дитина-інвалід", а особам віком до 18 років, які мають виключно високу міру втрати здоров`я та надзвичайну залежність від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду інших осіб і які фактично не здатні до самообслуговування, - категорія "дитина-інвалід підгрупи А".
Згідно пп. 4 п.7 Положення № 917 комісії аналізують рівень дитячої інвалідності за категоріями дитина з інвалідністю, дитина з інвалідністю підгрупи А.
Відповідно до п. 8 Положення № 917  центральні комісії:
1) здійснюють організаційно-методичне керівництво міських, районних, міжрайонних, районних у містах комісій;
2) перевіряють за зверненням дитини з інвалідністю віком понад 15 років, батьків або законних представників дитини з інвалідністю:
правомірність прийнятих міськими, районними, міжрайонними, районними в містах комісіями рішень щодо встановлення інвалідності;
якість розроблення індивідуальних програм реабілітації та здійснюють контроль за їх виконанням;
3) розробляють комплексні заходи у регіонах щодо профілактики і зниження рівня дитячої інвалідності, а також в установленому порядку удосконалюють механізм проведення реабілітації дітей з інвалідністю;
4) проводять у складних випадках огляд хворих дітей та дітей з інвалідністю за направленнями міських, районних, міжрайонних, районних у містах комісій;
5) надають консультаційну допомогу фахівцям з питань проведення медико-соціальної експертизи дітей міських, районних міжрайонних, районних у містах комісій;
6) направляють в особливо складних випадках дітей, батьки або законні представники яких звертаються для встановлення інвалідності дитині, до центральної комісії МОЗ;
7) впроваджують у роботу наукові принципи і методи, розроблені науково-дослідними установами, готують пропозиції щодо удосконалення медико-соціальної експертизи;
8) беруть участь у конференціях, нарадах, семінарах з питань профілактики дитячої інвалідності, реабілітації та адаптації дітей з інвалідністю. Пунктом 13 Порядку визначено, що комісія під час проведення медико-соціальної експертизи використовує класифікацію, яка визначає основні види порушень функцій організму дитини, зумовлених захворюваннями, травмами (їх наслідками) та/або вродженими вадами, і ступінь їх вираження.
Пунктом 17 Порядку № 917 встановлено, що під час комплексної оцінки різних показників, що характеризують рівень обмеження основних категорій життєдіяльності, встановлюються такі ступені їх вираження, зокрема, здатність до самообслуговування - здатність дитини самостійно задовольняти основні фізіологічні потреби, провадити повсякденну побутову діяльність, зокрема володіти навичками особистої гігієни: I ступінь - здатність до самообслуговування з витрачанням при цьому більш тривалого часу, дрібність виконання дій під час самообслуговування, зменшення кількості дій під час самообслуговування з використанням у разі потреби технічних засобів.
Пункт 19 Порядку № 917 визначає, що категорії «дитина-інвалід» або «дитина-інвалід підгрупи А» встановлюються дитині залежно від міри втрати здоров`я та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або диспансерному нагляді.
Перелік захворювань та патологічних станів, що дають право на встановлення інвалідності дітям, затверджується МОЗ (п.20 Порядку № 917).
До числа дітей з помірною та середньою мірою втрати здоров`я належать діти, які мають будь-які основні види порушень функцій організму І та II ступеня їх вираження (незначні та помірні порушення) та обмеження життєдіяльності будь-якої категорії І ступеня її; вираження (які оцінюються відповідно до вікової норми).
Так, підставою для встановлення дитині категорії "дитина-інвалід підгрупи А'" є виключно висока міра втрати здоров`я та надзвичайна (повна) залежність від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду та фактична нездатність до самообслуговування.
Матеріалами справи підтверджено, що членами комісії, які брали участь у засіданнях Обласної ЛКК під час розгляду документів, були представники департаменту охорони здоров`я облдержадміністрації, лікар-ендокринолог дитячий КЗ "Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня", експерт за напрямом "Дитяча ендокринологія" департаменту охорони здоров`я облдержадміністрації, завідуюча ендокринологічним відділенням    КЗ "Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І.Мечнікова" ДОР", експерт за напрямом "Ендокринологія" департаменту охорони здоров`я облдержадміністрації, практичний психолог КЗО "Дніпропетровський обласний методичний ресурсний центр" ДОР", начальник відділу соціальної допомоги та пенсійного страхування сім`ї та соціальної підтримки населення департаменту соціального захисту населення облдержадміністрації.
Із змісту протоколу засідання Обласної ЛКК від 09.10.2019 року вбачається, що під час засідання комісії в присутності позивача та її доньки членами комісії проведено спілкування із дитиною, розглянуто наявну документацію, надано оцінку основних видів порушень функцій організму та визначено, що у дитини є порушення функцій обміну речовин, а саме секреції інсуліну, яке має ІІІ ступінь вираження, проведено оцінку рівня обмеження основних категорій життєдіяльності за ступенями їх вираженості відповідно до віку та визначили здатність до самообслуговування; а також прийнято рішення звернутися з листом до МОЗ України для роз`яснення питання визначення ступеня здатності до самообслуговування у дітей з цукровим діабетом при використанні у побуті глюкометрів та шприц-ручок або помп для введення інсуліну, а також приладу для постійного моніторингу рівня глікемії,  після отримання роз`яснень від МОЗ України буде остаточно прийнято рішення про наявність чи відсутність показань для надання статусу «дитина з інвалідністю підгрупи А» дитині ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .
Крім того  запропоновано звернутися до Центральної комісії МОЗ України для визначення підстав щодо встановлення дитині ОСОБА_1 - категорії «дитина з інвалідністю підгрупи А».
09.01.2020 року за участю позивача проведено повторне засідання Обласної ЛКК,   в протоколі засідання зазначено, що у дитини ОСОБА_2  є порушення функції обміну речовин, а саме секреції інсуліну, яке має ІІІ ступінь вираження, наявна здатність до самообслуговування І ступеню, за результатами прийнято рішення про відсутність  підстав для надання статусу "дитина з інвалідністю підгрупи А" та повторно надано рекомендації щодо лікування та особистого звернення до центральної комісії МОЗ України з цього питання.
Викладене свідчить, що Обласною ЛКК в межах наданих повноважень з дотриманням вимог чинного законодавства здійснено повторний огляд дитини ОСОБА_2  та прийняте відповідне  рішення, оформлене протоколом засідання від 09.01.2020 року, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .
Доводами апеляційної скарги зазначені обставини не спростовано. 
З урахуванням викладеного  судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування суового рішення.         
Керуючись ст. 12, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,- 
                                                    
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   ОСОБА_1   - залишити без задоволення. 
Рішення Дніпропетровського  окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року   по адміністративній справі    № 160/7153/20 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 13 квітня 2021 року, та не підлягає оскарженню в касаційному порядку відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС.   

Головуючий - суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай