УХВАЛА

15 квітня 2021 року 
м. Київ
справа № 520/9401/2020
адміністративне провадження № К/9901/12195/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шевцової Н.В.,
суддів: Мацедонської В.Е., Радишевської О.Р.
перевірив касаційну ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2021 року у справі №520/9401/2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, Державної міграційної служби України про скасування наказу, повідомлення та зобов`язання вчинити певні дії, 
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, Державної міграційної служби України, у якому з урахуванням уточнень просив:
- скасувати наказ Державної міграційної служби України № 105-20 від 20.04.2020;
- зобов`язати Державну міграційну служби України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, що потребує додаткового захисту;
- скасувати повідомлення Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області № 25 від 30.04.2020.
12 жовтня 2020 року рішенням Харківського окружного адміністративного суду, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05   березня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено. 
На зазначені рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду представником позивача подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 07 квітня 2021 року.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень суд першої інстанції відніс цю справу до справ незначної складності та вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Водночас, пунктом 2 частини п`ятої цієї ж статті обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б)    особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
У свою чергу, за змістом пункту 11 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема справи у спорах щодо перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.
Предметом розгляду даної справи є визнання протиправним рішення відповідача про відмову у визнанні позивача біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Суди попередніх інстанцій установили, що ОСОБА_1 народився та проживав у м. Ер-Ріяд, Королівство Саудівська Аравія, є громадянином Судану. Його батьки народилися в Судані, а проживають в Саудівській Аравії м. Ер-Ріяд. На території Саудівської Аравії позивач спочатку навчався у школі "Ель Султана" м. Ер-Ріяд - з 1 по 4 клас, з 5 по 6 клас отримав освіту у школі "Убада бін Самед", з 7-9 класи навчався у школі " Ахмет бін Хамбал". У школі "Алькація" позивач навчався з 10 по 11 клас, повну середню освіту отримав у 2013 році після закінчення 13 класу школи «Шуб Альджазира» м. Ер-Ріяд. В 2011, 2012 рр. їздив до Судану на 4-5 місяців з метою навчання.
У 2014 р. позивач вперше прибув до України з метою навчання та перебуваючи в м. Харкові поступив на навчання до Харківського національного університету імені В.   Н.   Каразіна на медичний факультет. В жовтні 2016 року його було відраховано з університету та він повернувся до Саудівської Аравії.
У 2018 року позивач повторно прибув до України з метою навчання та з травня 2018 року по січень 2019 р. навчався на підготовчому факультеті Харківського національного університету радіоелектроніки. Зазначив, що не може повернутись до країни своєї громадської належності через те, що заявнику загрожує небезпека, яку представляють представники різноманітних збройних організацій Судану.
Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що причини, які позивач зазначає, щоб залишитись в Україні, не пов`язані з побоюваннями стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, та не відповідають критеріям, визначеним пунктами 1 чи 13 частини першої статті 1 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту". 
Отже, виходячи з предмету спору та статусу позивача, який є іноземцем і перебуває на території України, спір, що виник між сторонами віднесено до справ незначної складності, рішення у яких не підлягають касаційному оскарженню. 
Позивач у касаційній скарзі не навів підстав, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за яких оскаржувані рішення судів першої та  апеляційної інстанцій підлягають перегляду в касаційному порядку.
Інші, наведені у касаційній скарзі доводи та мотиви не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, передбачених пунктом пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Суд ураховує позицію, висловлену Європейським Судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) в ухвалі від 09 жовтня 2018 року, щодо неприйнятності заяви у справі "Азюковська проти України" (заява №26293/18), в якій заявником оскаржувалася відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, ЄСПЛ указав, що застосування критерію малозначності у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
Зважаючи на те, що оскаржувані судові рішення ухвалені у справі, яка процесуальним законом віднесена до категорії справ незначної складності, а з наведених у касаційній скарзі мотивів й доданих до неї матеріалів не вбачається наявності передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткових обставин, у відкритті касаційного провадження у даній справі необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись пунктом 2 частини п`ятої статті 328, пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України, Суд 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2021 року у справі №520/9401/2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, Державної міграційної служби України про скасування наказу, повідомлення та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                Н.В. Шевцова
Судді                                                                                                    В.Е. Мацедонська
                                                                                                    О.Р. Радишевська