Справа № 161/8816/20 	Головуючий у 1 інстанції: Пушкарчук В. П. 	
Провадження № 22-ц/802/722/21  Категорія: 96 	  Доповідач: Матвійчук  Л. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
01 червня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Матвійчук Л. В.,
суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В., 
з участю секретаря судового засідання – Губарик К. А.,
представника особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 , про встановлення факту, що має юридичне значення за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 липня 2020 року,
                                        В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеною заявою, обґрунтовуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Луцьку Волинської області померла її баба ОСОБА_5 , яка до червня 2018 року проживала в с. Хорупань Млинівського району Рівненської області. 
Заявник зазначала, що у зв`язку з незадовільним станом здоров`я ОСОБА_5 потребувала постійної медичної допомоги та стороннього догляду, а тому переїхала проживати до неї і постійно проживала в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно рекомендацій лікарів вона забезпечувала надання бабі необхідної медичної допомоги. У цій квартирі ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Вказувала, що оскільки її мати ОСОБА_6 (дочка баби ОСОБА_5 ) померла ще ІНФОРМАЦІЯ_2 , то відповідно до ч. 1 ст.1266 ЦК вона – заявник ОСОБА_2 та зацікавлена особа ОСОБА_3 мали б право на спадкування майна після смерті ОСОБА_5 . Для спадкування після смерті баби їй необхідно довести, що вона, як спадкоємець, прийняла спадщину. Оскільки покійна баба на момент смерті залишалася зареєстрованою в Млинівському районі Рівненської області, то факт її проживання з нею на момент смерті в м. Луцьку Волинської області підлягає встановленню з метою захисту її права на спадкування майна померлої ОСОБА_5 . Встановлення даного юридичного факту має для неї юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати право на спадщину.
Ураховуючи наведене, заявник ОСОБА_2 просила суд встановити юридичний факт, що ОСОБА_5 на момент її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживала разом із нею в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 липня 2020 року заяву ОСОБА_2 задоволено.
Встановлено юридичний факт, що ОСОБА_5 на момент її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживала разом із ОСОБА_2 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .
В апеляційній скарзі особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_5 , покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване рішення суду скасувати та залишити заяву ОСОБА_2 без розгляду.
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви, не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки судом не було враховано тієї обставини, що померла ОСОБА_5 була його матір`ю та перед смертю склала заповіт на користь ОСОБА_7 , яка 25 січня 2019 року від даного заповіту відмовилася, про що заявнику ОСОБА_2 було відомо. 23 квітня 2019 року йому приватним нотаріусом Млинівського районного нотаріального округу Моісєєвою А. В. були видані свідоцтва про право на спадщину за законом. Вказував, що на час прийняття рішення у цій справі у Млинівському районному суді Рівненської області перебувала на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7 про визнання заповіту, складеного ОСОБА_5 16 жовтня 2018 року та посвідченого приватним нотаріусом Млинівського районного округу, недійсним. Крім того, заявник звернулася до Млинівського районного суду Рівненської області із позовом до нього про визнання недійсними вказаних свідоцтв про право на спадщину за законом. Тому вважає, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив заяву ОСОБА_2 не врахувавши, що у даному випадку має місце спір про право.
Відзивів на апеляційну скаргу заявник та заінтересована особа не подавали.
Заслухавши пояснення представника особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_1 , дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_5 підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції – скасуванню, із залишенням заяви ОСОБА_2 без розгляду, виходячи з таких мотивів.
Ухвалюючи рішення про задоволення заяви, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що ОСОБА_5 на момент її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживала разом із ОСОБА_2 в квартирі по АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим вважав, що встановлення даного юридичного акту має для заявника юридичне значення, оскільки надає правові підстави для спадкування та від його встановлення залежить виникнення її цивільних прав.
Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 07 грудня 2018 року Млинівським райвідділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Рівненській області, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).
Згідно висновку, затвердженого начальником Луцького ВП ГУНП у Волинській області Кічуком О. Б. № 9055 від 20 жовтня 2018 року, причиною смерті ОСОБА_5 стала серцево-судинна недостатність. Без ознак життя останню виявила заявник ОСОБА_2 за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10, 12). Вищезазначене також підтверджується довідкою про причини смерті ОСОБА_5 від 20 жовтня 2018 року (а.с.18).
Звертаючись до суду з даною заявою, ОСОБА_2 свої вимоги обґрунтовувала тим, що встановлення факту проживання ОСОБА_5 на момент її смерті разом з нею необхідно їй для реалізації права на спадкування майна після смерті баби.
Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно із ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення факту, які розглядаються судом.
В судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).
У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. 
Апеляційним судом з доданих до апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі ОСОБА_5 доказів встановлено, що померла ОСОБА_5 була його матір`ю, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 30 квітня 1967 року. З ухвали Млинівського районного суду Рівненської області від 23 березня 2021року та копії позовної заяви вбачається, що заявник ОСОБА_2 звернулася до вказаного суду із позовом до ОСОБА_5 про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих ОСОБА_5 23 квітня 2019 року приватним нотаріусом Млинівського районного нотаріального округу Моісєєвою А. В., після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З наведеного вбачається, що між вказаними особами існує спір про право, який стосується права на спадкування майна після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Згідно із ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Як роз`яснено у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права, а його висновки не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим оскаржуване рішення суду першої інстанції необхідно скасувати, а заяву ОСОБА_2 залишити без розгляду.
Роз`яснити ОСОБА_2 , що вона має право подати позов на загальних підставах.
Керуючись ст. ст. 294, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд                                             
                                                   У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі в справі ОСОБА_4 задовольнити. 
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 липня 2020 року в цій справі скасувати.
Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: