ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

03 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/7692/20	
              (суддя Сацький Р.В., м. Запоріжжя)

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чередниченка В.Є. (доповідач),
                               суддів:  Іванова С.М., Панченко О.М.,     
за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною  скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 січня 2021 року у справі №280/7692/20 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                             ВСТАНОВИВ: 

ОСОБА_1 23 жовтня 2020 року (а.с.27) звернувся до суду з позовом до Бердянського 8 прикордонного загону (військова частина 1941) Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, згідно з яким просить:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військової частини НОМЕР_1 ) щодо не проведення та виплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 березня 2020 року по 24 вересня 2020 року включно;
- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 березня 2020 року по 24 вересня 2020 року включно в розмірі 140963,40 грн за КВЕД 2112 “грошове забезпечення військовослужбовців”.
Позов обґрунтовано тим, що у зв`язку з несвоєчасною виплатою відповідачем сум, що належали до виплати позивачу при звільнені, відповідач повинен здійснити нарахування та виплату йому середнього заробітку за час затримки розрахунку з 01.03.2020 року по 24.09.2020 року
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13 січня 2021 року, у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, позов задоволено частково.
Суд визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не проведення нарахування та виплати позивачу ( АДРЕСА_1 , ІНН НОМЕР_2 ) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 березня 2020 року по 24 вересня 2020 року       включно та стягнув з Військової частини НОМЕР_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військової частини НОМЕР_1 ) Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНН НОМЕР_2 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 березня 2020 року по 24 вересня 2020 року включно в розмірі 60602 (шістдесят тисяч шістсот дві) грн 72 коп. за КВЕД 2112 “Грошове забезпечення військовослужбовців”.
У задоволенні позову в іншій частині вимог – відмовив.
Рішення суду мотивовано тим, що при звільненні позивача з ним не було проведено остаточного розрахунку у повному обсязі, що підтверджено рішенням суду, яке набрало законної сили, що є підставою для задоволення вимог позивача щодо нарахування та виплати йому середнього заробітку за порушення строків розрахунку при звільненні.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, неповного з`ясування судом обставин справи, невідповідності висновків суду обставинам справи оскаржив його до апеляційного суду. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.
В апеляційній скарзі зазначає про пропуск позивачем місячного строку звернення до суду, враховуючи те, що його звернення відбулось 27.10.2020 року; не входження до складу грошового забезпечення виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
Посилається на те, що до спірних правовідносин не застосовуються норми Кодексу законів про працю України; судом першої інстанції враховано неправильний розрахунок середнього розміру грошового забезпечення позивача; відсутність підстав для його нарахування та виплати; недотримання судом принципу співмірності компенсації.
Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, позивач просить у її задоволені відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Зазначає проте, що з позовом до суду першої інстанції звернувся в місячний строк з дня проведення остаточного розрахунку.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що позивач з 08.08.2011 по 01.03.2020 проходив військову службу у Державній прикордонній службі України. З них з 01.03.2015 по 01.03.2020 позивач проходив службу в ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ).
Наказом начальника 8 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 01.03.2020 № 154-ОС виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення капітана ОСОБА_1 начальника відділу прикордонної служби “Приазовськ” ІV категорії (тип В), звільненого з військової служби у запас за п.п. “а” (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 (під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, т а з моменту введення воєнного стану – до оголошення демобілізації) частини п`ятої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” без права носіння військової форми одягу (а.с. 10).
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17.07.2020 у справі №280/2618/20 позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНН НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військової частини НОМЕР_1 ) (71116, Запорізька область, м. Бердянск, вул. Північна, 17-А, код ЄДРПОУ 14321848) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено повністю. 
Визнано протиправною відмову відповідача у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ч. 2 ст. 15 Закону України “Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні, передбачену ч.2 ст.15 Закону України “Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (а.с.16-19).
На виконання вказаного рішення суду 24.09.2020 р відповідач здійснив виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ч.2 ст.15 Закону України “Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у розмірі 60602,72 грн. на розрахунковий рахунок позивача, що підтверджується випискою по картковому рахунку позивача (а.с.12).
Правомірність бездіяльності відповідача щодо ненарахування та не виплаті позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 01 березня 2020 року по 24 вересня 2020  року включно є предметом спору переданого на вирішення суду.
Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що при звільненні позивача з ним не було проведено остаточного розрахунку у повному обсязі, що підтверджено рішенням суду, яке набрало законної сили, тому це є підставою для задоволення вимог позивача щодо нарахування та виплати йому середнього заробітку за порушення строків розрахунку при звільненні.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, виходить з наступного.
Позивач з 08.08.2011р по 01.03.2020р проходив військову службу у Державній прикордонній службі України. З них з 01.03.2015р по 01.03.2020р позивач проходив службу в ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ).
Наказом начальника 8 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 01.03.2020 № 154-ОС виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення капітана ОСОБА_1 начальника відділу прикордонної служби “Приазовськ” ІV категорії (тип В), звільненого з військової служби у запас за п.п. “а” (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 (під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, т а з моменту введення воєнного стану – до оголошення демобілізації) частини п`ятої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” без права носіння військової форми одягу (а.с. 10).
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17.07.2020 у справі №280/2618/20 позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНН НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військової частини НОМЕР_1 ) (71116, Запорізька область, м. Бердянск, вул. Північна, 17-А, код ЄДРПОУ 14321848) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено повністю. 
Визнано протиправною відмову відповідача у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ч. 2 ст. 15 Закону України “Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні, передбачену ч.2 ст.15 Закону України “Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (а.с.16-19).
Рішення набрало законної сили 18.08.2020 (а.с. 20-23).
На виконання вказаного рішення суду 24.09.2020 р відповідач здійснив виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ч.2 ст.15 Закону України “Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у розмірі 60602,72 грн. на розрахунковий рахунок позивача, що підтверджується випискою по картковому рахунку позивача (а.с.12).
Згідно зі ст. 116 Кодексу Законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Згідно з частиною першою статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. 
Частиною другою статті 117 КЗпП України передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що відшкодування за час затримки при звільненні за період з 01.03.2020 року по 24.09.2020 року, виходячи з довідки про нараховані суми грошового забезпечення складає 107282,67 грн виходячи із такого розрахунку: грошове забезпечення за два місяця, що передують звільненню, а саме за січень, лютий 2020 року складає (15597,91 грн + 15597,91) = 31195,82 грн. : 41(21+20) (робочих дня в місяцях що передували звільненню) = 760,87 грн (середньоденне грошове забезпечення) х 141 день прострочення.
При цьому, суд апеляційної інстанції не погоджується з розрахунком середнього заробітку здійсненого відповідачем, оскільки при його розрахунку відповідач безпідставно дійшов висновку, що кількість робочих днів у січні та лютому 2020 сукупно складає 42 дні замість 41 дня. 
Між тим суд першої інстанції данні щодо розміру середнього заробітку позивача не витребував, розрахунок його не здійснив, а отже не повно з`ясував обставини, що мають значення для справи.
Крім того, з  матеріалів справи вбачається, що позивача було виключено зі списків особового складу 01.03.2020 року. 
Згідно з рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17.07.2020 у справі №280/2618/20 встановлено, що 27.02.2020 року позивач подав рапорт на ім`я начальника Бердянського прикордонного загону щодо виплати одноразової грошової допомоги та листом від 24.03.2020 року позивачу у цьому було відмовлено. 
Таким чином, ще до звільнення позивача був наявний спір між ним та відповідачем щодо розміру належних йому виплат сум одноразової грошової допомоги. Тобто тривалість періоду з моменту порушення прав позивача і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум залежала виключно від дій відповідача щодо надання відповіді, які були вчинені вже після звільнення позивача.
Тому підстави для зменшення позивачу суми компенсації відсутні. Між тим, суд першої інстанції вказані обставини не встановив, безпідставно залишивши поза увагою.
Однак, враховуючи те, що позивач рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржує, а підставою для його скасування є доводи апеляційної скарги відповідача, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача не може бути більшою, ніж визначено судом першою інстанції в розмірі 60602,72 грн., оскільки суд апеляційної інстанції не вправі погіршити становище відповідача за його ж апеляційною скаргою.
Щодо доводів відповідача про пропуск позивачем місячного строку звернення до суду з позовом, слід зазначити, що суд першої інстанції не правильно визначив дату звернення позивача до суду з позовом, якою є 23 жовтня 2020 року, а не 27 жовтня 2020 року, оскільки звернення позивача до суду відбулось за допомогою поштового зв`язку, шляхом здачі матеріалів позову 23 жовтня 2020 року у відділення Укрпошти, що підтверджується інформацією на поштовому конверті та описі до нього, а не інформацією на штампі канцелярії суду (а.с. 27,28).
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про ухвалення судом першої інстанції рішення про часткове задоволення позову при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови якою позов слід задовольнити частково.
Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 2 частини 1 статті 315, пунктами 2, 4 статті 317,  статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 – задовольнити частково. 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 січня 2021 року у справі №280/7692/20 – скасувати та прийняти нову постанову якою позов задовольнити частково. 
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 березня 2020 року по 24 вересня 2020 року.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина 1941) Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНН НОМЕР_2 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 березня 2020 року по 24 вересня 2020 року в розмірі 60602 (шістдесят тисяч шістсот дві) грн 72 коп.
У задоволенні позову в іншій частині вимог – відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 3 червня 2021 року.
                    Повне судове рішення складено 4 червня 2021 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко