Справа № 465/16/18                                Головуючий у 1 інстанції: Мигаль Г.П. 
Провадження № 22-ц/811/3709/20                Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я. 
Категорія:44

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 квітня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Мельничук О.Я., 
суддів: Крайник Н.П., Ванівського О.М.,
без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на рішення Франківського районного суду міста Львова від 10 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс», Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп», третя особа – ОСОБА_2 про відшкодування збитків заподіяних внаслідок ДТП,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Франківського районного суду м. Львова з позовною заявою до ЛКП «Львівелектротранс», ПрАТ «Українська страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп» третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок ДТП в сумі 64495,60 грн., що складається з 51493,60 грн. матеріальної шкоди, 10000 грн. моральної шкоди, 2000 грн. витрат за проведення експертизи.
11 лютого 2019 року представник позивача уточнив розрахунок позовних вимог, відповідно до якого просить: стягнути з відповідача ЛКП «Львівелектротранс» на користь позивача 63495,60 грн., що складається з 51493,60 грн. матеріальної шкоди, 10000 грн. моральної шкоди, 2000 грн. витрат за проведення експертизи.
Заявою від 11 лютого 2019 року позивач відмовився від стягнення з відповідачів моральної шкоди в сумі 10000 грн.

Рішенням Франківського районного суду міста Львова від 10 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс», Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування збитків заподіяних внаслідок ДТП - задоволено частково.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», на користь ОСОБА_1 48493 (сорок вісім тисяч чотириста дев`яносто три ) грн. 60 коп. майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 2000 (дві тисячі) грн. витрат на експертне автотоварознавче дослідження, а всього 50493 (п`ядесят тисяч чотириста дев`яносто три) гривні 60 коп.
Стягнуто з Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» на користь ОСОБА_1 3000 (три тисячі) гривень майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди .
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», на користь ОСОБА_1 566 (п`ятсот шістдесят шість) грн. 67 коп. судових витрат у виді сплати судового збору.
Стягнуто з Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» на користь ОСОБА_1 78 ( сімдесят вісім) грн. 29 коп. судових витрат у виді сплати судового збору.
В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржив відповідач - Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Звертає увагу на відсутність в скаржника обов`язку щодо відшкодування шкоди позивачу в результаті ДТП, оскільки застрахований транспортний засіб (тролейбус) експлуатувався при технічному стані, який не відповідав вимогам Правил дорожнього руху. Вважає, доведеним факт експлуатації тролейбуса в несправному стані. Також звертає увагу, що скаржник був залучений до участі в розгляді даної справи в якості співвідповідача після закінчення підготовчого засідання, без доведення позивачем поважності причин пропуску цих строків та без постановлення ухвали.
В апеляційній скарзі просить рішення Франківського районного суду міста Львова від 10 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп» - відмовити.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 01 квітня 2021 року, є дата складення повного судового рішення – 12 квітня 2021 року.

       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає із наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд виходив з тих обставин, що позивачу заподіяно майнову шкоду внаслідок пошкодження його автомобіля, в результаті експлуатації контактної мережі під час керування тролейбусом з вини працівника ЛКП "Львівелектротранс" - водія ОСОБА_2 , розмір якого не перевищує суму страхового відшкодування. Суд прийшов до висновку, що дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль Мітцубісі Лансер державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням позивача ОСОБА_1 , є страховим випадком відповідно до Договору №092738 від 03..04.2017р. добровільного страхування відповідальності суб`єкта господарської діяльності перед третіми особами та Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № К 081305 від 10.03.2017 р., в зв`язку з чим прийшов до висновку про необхідність стягнення з страхової компанії суму вартості відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу автомобіля позивача, а також витрати на автотоварозначе дослідження, за виключенням розміру франшизи, яка підлягає стягненню з Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс».
З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.
Відповідно до постанови Залізничного районного суду м. Львова від 29 вересня 2017 року у справі № 446/1366/17 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. З врахуванням ст. 22 КУпАП звільнено ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням. Справу про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП – закрито / т. 1 а.с. 9-10/.
Причиною притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності було те, що 18 липня 2017 року близько 09 год. 45 хв. ОСОБА_2 , керуючи тролейбусом «ЛАЗ-Е183ДІ» номерний знак НОМЕР_2 у м. Львові на вул. Виговського,81, не врахував дорожню обстановку, не стежив за технічним станом транспортного засобу, внаслідок чого злетіла пружина лівої штанги та її розхитало, і вона впала на транспортний засіб марки «Мерседес» номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 , а від замикання контактної лінії іскри пошкодили транспортний засіб марки «Мітсубісі» реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_1 , в результаті чого транспортні засоби отримали технічні ушкодження, чим порушив п.12.1, 2.3 «б» Правил дорожнього руху України.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , виданого Львівським відділом реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ, транспортний засіб марки «Мітсубісі» реєстраційний номер НОМЕР_4 належить ОСОБА_5 до висновку № 5854 експертного автотоварознавчого дослідження, складеного 04 грудня 2017 року судовим експертом ОСОБА_6 , ринкова вартість автомобіля Мітсубісі Лансер державний номерний знак НОМЕР_4 , в цінах на дату огляду, становила 222075,99 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля Мітсубісі Лансер державний номерний знак НОМЕР_4 , в цінах на дату закінчення дослідження, становить 51493,60 грн., вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу автомобіля марки «Мітсубісі Лансер» державний номерний знак НОМЕР_4 , в цінах на дату закінчення дослідження становить 51493,60 грн. /т. 1 а.с. 11-26/
Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера № 5854 від 04 грудня 2017 року вартість проведеного висновку № 5854 експертного автотоварознавчого дослідження, складеного 04 грудня 2017 року судовим експертом Холодцовим Д.В., становить 2000 грн. /т. 1 а.с. 27/
07 грудня 2017 року представник ОСОБА_7 – адвокат Маньковський О.А. звернувся до ЛКП «Львівелектротранс» з вимогою про відшкодування збитків, завданих ДТП в сумі 51493,60 грн. /т.1 а.с. 31-32/.
Відповідно до листа ПрАТ «УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп» № 4652 від 11 вересня 2017 року повідомлено ОСОБА_1 про те, що між ЛКП «Львівелектротранс» та ПрАТ «УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 10 березня 2017 року укладено договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № 11/02-05К-081305 та відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування у даному випадку, посилаючись на пункт 18.3.1. Договору та протоколу про адміністративне правопорушення № 200887 від 18 липня 2017 року, оскільки в момент ДТП тролейбус «ЛАЗ-Е183ДІ» номерний знак НОМЕР_2 , знаходився в несправному стані, тобто технічний стан якого не відповідав вимогам Правил дорожнього руху. /т. 2 а.с. 2/
В матеріалах справи відсутні допустимі, достовірні та достатні докази щодо обставин, зазначених в пункті 18.3.1 Договору, а саме, що тролейбус знаходився в несправному чи аварійному стані. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України суд бере до уваги ті обставини, що 29.09.2017р. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі забезпеченого транспортного засобу - тролейбуса ЛАЗ- НОМЕР_6 ", номерний знак НОМЕР_2 , винним у скоєнні адмінністративного правопорушення за ст.124 КУпАП визнано працівника ЛКП "Львівелектротранс" - водія ОСОБА_8 . Внаслідок ДТП заподіяно матеріальних збитків позивачу, пошкодженням його транспортного засобу.
Крім того, судом встановлено, що 03 квітня 2017 року між ЛКП "Львівелектротранс" (страхувальник) та Приватним акціонерним товариством "Українська Страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (страховик) укладено договір № 14/13-К092738 добровільного страхування відповідальності./ т.1 а.с. 68-69/
Згідно з пунктом 3 договору предметом договору страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником третім особам (крім цивільної відповідальності власників наземного транспорту, відповідальності власників повітряного транспорту, відповідальності власників повітряного транспорту, відповідальності власників водного транспорту.
Відповідно до п. 5.1. договору, страховим ризиком є ненавмисне нанесення страхувальником шкоди життю, здоров`ю, майну третіх осіб, цивільну відповідальність за заподіяння якої несе страхувальник, внаслідок здійснення господарської діяльності страхувальника, а саме - внаслідок пошкодження контактної мережі та/або опор контактної мережі. Контактна мережа - сукупність струмопровідних, ізолюючих, підтримуючих та опорних елементів, призначених для підведення електроенергії до струмоприймачів рухомого складу. Опори контактної мережі - залізобетонні або металеві, на яких закріплюються дроти контактної підвіски і ін.. повітряних ліній.
Пунктом 6.1. договору визначено, що загальна страхова сума по даному договору складає 600 000 (шістсот тисяч) грн. 00 коп.
За умовами п. 6.4. договору гранична сума виплат (ліміт відповідальності страховика) по одному страховому випадку при відшкодуванні за заподіяну шкоду майну третіх осіб: 200 000гривень
Пунктом 9 договору встановлено, що безумовна франшиза визначена у розмірі 0,5 % від загального розміру страхової суми, що становить 3000 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Частина 1 статті 5 Закону України «Про страхування» передбачає, що страхування може бути добровільним або обов`язковим.
Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування»).
Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Пунктом 1.6. ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.
Підпунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до пункту 12.1. ст. 12 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Згідно з пунктом 1 ч.1 ст.1188 Цивільного Кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що матеріальна шкода позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля була завдана взаємодією кількох джерел підвищеної небезпеки - контактної мережі для підведення електроенергії до струмоприймачів рухомого складу та транспортного засобу - тролейбуса, належного відповідачу- ЛКП "Львівелектротранс", з вини відповідача ЛКП "Львівлектротранс".
Доказів навмисного нанесення ЛКП "Львівлектротранс" шкоди майну позивача сторонами ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не надано.
Враховуючи, що позивачу заподіяно майнову шкоду внаслідок пошкодження його автомобіля в результаті експлуатації контактної мережі під час керування тролейбусом з вини працівника ЛКП "Львівелектротранс" - водія ОСОБА_2 , розмір якого не перевищує суму страхового відшкодування, суд першої інстанції прийшов до правильного та вмотивованого висновку, що дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль марки «Мітцубісі Лансер» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням позивача ОСОБА_1 , є страховим випадком відповідно до Договору №092738 від 03..04.2017р. добровільного страхування відповідальності суб`єкта господарської діяльності перед третіми особами та Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № К 081305 від 10.03.2017р.
Покликання скаржника на постанову Залізничного районного суду міста Львова від 29.09.2017 у справі №446/1366/17, в якій, як він стверджує встановлено факт експлуатації тролейбуса в несправному стані, колегія суддів відхиляє, оскільки даною постановою встановлено вину ОСОБА_1 – водія тролейбуса, в порушенні Правил дорожнього руху України.
Інших належних та допустимих доказів в підтвердження того, ОСОБА_1 до моменту настання ДТП керував технічно несправним тролейбусом і такі технічні несправності стали на причиною ДТП та завдання шкоди автомобілю позивача, матеріали справи не містять.
ДТП яка трапилася з участю застрахованого транспортного засобу – тролейбуса та автомобіля позивача, є страховим випадком, згідно якого в Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп»,виникає обов`язок щодо відшкодування шкоди завданої позивачу - вартості відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу автомобіля, в межах ліміту відповідальності, з врахуванням франшизи.
Беручи до уваги те, що розмір збитків розраховується, виходячи із вартості матеріального збитку, розрахованого у порядку, встановленому законодавством та ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи, яка відповідно до вищевказаних договорів становить 3000,00 грн., сума страхового відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача - ПрАТ «УСК» «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь позивача становить 48463,60 грн. (51493,60 грн. вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу автомобіля марки «Мітсубісі Лансер» державний номерний знак НОМЕР_4 - 3000 грн. франшизи).
З відповідача - ЛКП "Львівелектротранс" як роботодавця ОСОБА_2 в користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода у сумі 3000 грн., що становить розмір франшизи, яка не підлягає відшкодуванню страховиком.
Щодо доводів скаржника про залучення скаржника в якості співвідповідача слід зазначити наступне.
Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.
Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Після спливу строків, зазначених в частинах 1 та 2 цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.
Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.
29 січня 2020 року протокольною ухвалою судового засідання Франківський районний суд міста Львова за клопотанням представника позивача залучив в якості співвідповідача Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп», одночасно визнавши поважними причини звернення до суду з таким клопотанням після строку, зазначених в ч.1, 2 ст. 51 ЦПК України.
Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп» жодним чином правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Франківського районного суду міста Львова від 10 листопада 2020 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп» - залишити без задоволення. 
Рішення Франківського районного суду міста Львова від 10 листопада 2020 року - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 12 квітня 20210 року.

               Головуючий:                                        О.Я. Мельничук

               Судді:                                                        О.М. Ванівський

                                                                       Н.П. Крайник