Справа № 755/10548/20                                         Головуючий в суді І інстанції - Марченко М.В.
Провадження № 33/824/61/2021                               Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
06 квітня 2021 року                                                                                                    м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі:
судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника Паньшина С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Паньшина С.С.на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2020 року,  
 
в с т а н о в и в:
Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2020 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого    ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 18 липня 2020 року, о 06 годині 00 хвилин, керував транспортним засобом мопедом «Yamaha», номерний знак win НОМЕР_1 , по вул. Празькій, 29 в м. Києві з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.
У апеляційній скарзі захисника указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з`ясовані неповно, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Так, апелянтом зазначено про те, що ОСОБА_1 в день події не керував жодним транспортним засобом, а знаходився з товаришем біля під`їзду свого будинку, де розписав з остатнім алкогольні напої, транспортний засіб знаходився поруч з ним, припарковий. Внаслідок гучних розмов, не задоволені сусіди викликали наряд поліції. Захисником зауважено про те, що місцевим судом не було належним чином досліджено докази наявні в матеріалах справи, зокрема відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, на якому не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Також апелянт зазначив про те, поза увагою судді місцевого суду залишилась та обставина, що матеріали справи не містять вільних пояснень свідків факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, а міститься лише формуляр пояснень, заповнений працівником поліції від їх імені. Наведене, на його думку виключало правову можливість використання цих пояснень у якості доказу. Поряд цим, захисник указав про те, що 01.07.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018 та відповідно до п. І Розділу І частину 1 статті  130 КУпАП було викладено в новій редакції, яка не встановлювала відповідальності за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.  Відтак, на переконання апелянта, дії, які поставлені у вину ОСОБА_1 , виходять за межі диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції чинній станом на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення. Просив постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Вислухавши пояснення:
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та  його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи;
вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.
Відповідно до оскаржуваної постанови у вину ОСОБА_1 поставлено вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Між тим, ці висновки судді зроблені на підставі неповно досліджених доказів та погодитись із ними не можливо.
Так, частиною першою ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, серед іншого, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735. За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Аналіз об`єктивної сторони адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, вчиненого у формі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у поєднанні із вимогами зазначених вище нормативних документів дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справі зазначеної категорії підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність у особи, яка керувала транспортним засобом ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду. Лише при наявності усіх зазначених обставин та доказів, які підтверджують ці обставини, поліцейських може складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП вчинене у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Суддя ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.
Вимог цих нормативних документів як у ході фіксації поліцейськими вчиненого адміністративного правопорушення, так і під час розгляду справи у суді першої інстанції дотримано не було. 
За результатами розгляду справи у суді першої інстанції, на підставі досліджених доказів суддя дійшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Проте, суд вважає, що указані висновки суддею місцевого суду зроблені внаслідок неповного з`ясування фактичних обставин справи, неналежної оцінки зібраних у справі доказів з точки зору їх допустимості та достатності та порушення вимог КУпАП в частині безпосередності дослідження доказів, а тому погодитись із цими висновками не можливо.
Як зазначено вище, факт керування особою, яка має ознаки алкогольного сп`яніння, транспортним засобом підлягає доказуванню у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення за допомогою доказів, вичерпний перелік джерел яких визначений у ст. 251 КУпАП. Між тим, у справі не зібрано достатньої кількості доказів, які би указували на доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. 
Так, з пояснень ОСОБА_1 , наданих в суді апеляційної інстанції вбачається, що він 18.07.2020 року дійсно вживав алкогольні напої. Однак мопедом він не керував, а мопед був припаркований поруч, біля під`їзду. При цьому вони з товаришем вживали алкогольні напої та голосно себе поводили, а тому сусіди викликали працівників поліції. Він від огляду відмовився, оскільки мопедом не керував, а знаходився поруч, оскільки мопед стояв біля під`їзду будинку, в якому він проживає, на його намагання пояснити, що він не керував мопедом, працівники поліції не реагували. 
Як вбачається з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, вказаний відеозапис не містить доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Натомість, з вказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 пояснював працівникам поліції, що він за кермом не був. Крім того, з вказаного відеозапису вбачається, що свідки, які були запрошені працівниками поліції, також не бачили, що саме ОСОБА_1   керував транспортним засобом (мопедом), оскільки були запрошені значно пізніше.
Таким чином, будь-яких доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, встановлених за допомогою об`єктивних засобів контролю (відеозаписів зроблених за допомогою камер спостереження, нагрудних камер поліцейських або ініціативних записів будь-яких осіб, зроблених із дотриманням вимог закону) матеріали справи не містять. 
Наведене у свої сукупності указує на недоведеність у ході провадження у цій справі факту керування ОСОБА_1  транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння.
Витлумачивши, відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви у цій частині обвинувачення на користь ОСОБА_1 суд приходить до висновку про недоведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.
Неврахування цих обставин призвело до  хибних висновків судді про доведеність наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
За наявності зазначених вище порушень закону постанова судді Дніпровського   районного суду м. Києва від 01 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_1 не може визнаватись законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню.
Оскільки зібраними у справі доказами не доведено наявності у діях ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, провадження у цій справі підлягає закриттю із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,
 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника Паньшина С.С. задовольнити.
Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                       О.П. Свінціцька