Номер провадження: 22-ц/813/2193/21 
Номер справи місцевого суду: 497/703/19
Головуючий у першій інстанції Раца В. А.
Доповідач Дришлюк А. І.
Категорія: 57

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2021 року                                                                м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,
при секретарі судового засідання Фабіжевській Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Болградського районного суду Одеської області від 16грудня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Одесаобленерго» про визнання недійсним акту, недоведеності факту правопорушення та визнання неправомірними дій, -

ВСТАНОВИВ:

10 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства "Одесаобленерго" та просить суд: - поновити пропущений строк позовної давності для звернення до суду; визнати акт про порушення № 8000408 від 29.12.2017 року недійсним; визнати неправомірними дії представників відповідача; відмінити протокол №3 від 23.01.2018 року, як складений на підставі недійсного акту (а.с 1-29).
16 грудня 2019 року рішенням Болградського районного суду Одеської області (суддя Раца В.А.) у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Одесаобленерго" про визнання недійсним акту, недоведеності факту правопорушення та визнання неправомірними дій відмовлено (а.с 105-111).
16 січня 2020 року представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на рішення Болградського районного суду Одеської області від 16.12.2019 року. Апелянт вважає рішення незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Апелянт наполягає на тому, що відповідачем, які складали акт, не довели крадіжку електричної енергії. Під час допиту свідків представник апелянта запитував свідків яким чином була виявлена крадіжка електроенергії, але свідки не довели, що вони перевірили наявність напруги в розетках. Тобто факт крадіжки електроенергії не доведено. На думку апелянта, представниками відповідача не було дотримано інструкції при перевірці, вони б переконалися в тому, що відрізали кабель, через який електроенергія не подавалася на прилади. Апелянт просить визнати неправомірними дії представника відповідача, визнати недоведеним факт порушення правил споживання електроенергії, визнати акт про порушення №8000408 від 29.12.2017 року недійсним, визнати засідання комісії Болградського РЕМ з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ, яке відбувалося 23.01.2018 року. Також стягнути з АТ «Одесаобленерго» судовий збір у розмірі 1921, 00 грн (а.с. 114-115).
05 березня 2020 року до Одеського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник АТ «Одесаобленерго» Литвішко Л.А. зазначила, що саме по собі самовільне підключення є порушенням ПРРЕЕ і підставою для розрахунку вартості необлікованої електричної енергії внаслідок такого порушення. У цьому випадку така відповідальність жодним чином не залежить ані від причетності саме споживача до вчинення порушення у сфері електроенергетики, ані у наявності його вини щодо допущення такого правопорушення та Товариство не зобов`язане встановлювати ані вину споживача, ані причетність саме його до допущеного правопорушення Правил. Сам акт про порушення споживачем Правил є єдиним способом, засобом фіксації порушень Правил споживачами, єдиний спосіб, у який Товариство має змогу захистити свої порушені права та безпосередньо достатнім для розгляду комісією енергопостачальника питання щодо визначення обсягу та вартості електроенергії, не обліковані внаслідок порушення ПРРЕЕ. Твердження позивача, зазначає представник відповідача, про те, що працівники АТ «Одесаобленерго» під час перевірки не довели використання електроенергії поза приладом обліку, також не знаходять свого підтвердження, оскільки жодних доказів стосовно заявленого факту позивачем до суду не надавалось. Представник відповідача вказує, що складений відповідно до вимог Правил відповідачем протокол також є лише фіксацією заподіяних внаслідок необлікованого використання електроенергії збитків, у разі виникнення спору він буде наданий як доказ, який повинен оцінюватись судом відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, а його оскарження не передбачено чинним законодавством або договором як спосіб захисту судом цивільних прав та інтересів особи. А тому, представник відповідача вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволення, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін (а.с. 131-133).
30 червня 2020 року до Одеського апеляційного суду надійшли зміни до апеляційної скарги, в яких апелянт вказує, що помилково не вказано повний перелік вимог, на підставі чого апелянт просив апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі, скасувати рішення Болградського районного суду Одеської області від 16 грудня 2019 року по справі №497/703/17 та ухвалити нове, яким: визнати неправомірними дії представників відповідача, визнати недоведеним факт порушення правил споживання електроенергії, а саме крадіжки електроенергії, визнати акт про порушення №8000408 від 29 грудня 2017 року недійсним, визнати засідання комісії Болградського РЕМ з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ (протокол №3), яке відбулося 23 січня 2018 року таким, що відбулося на підставі недійсного акту, стягнути з АТ «Одесаобленерго» на користь ОСОБА_1 1921 грн судового збору (а.с. 154-154 зворот).
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи з незалежних від суду причин.
В судовому засіданні 20 травня 2021 року представник АТ «Одесаобленерго» - Литвішко Л.А. заперечувала проти апеляційної скарги та просила відхилити апеляційну скаргу.
Інші учасники провадження в судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомленні належним чином. Клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції до суду не подавали. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Приймаючи оскаржуване рішення та посилаючись на правові позиції Великої Палати Верховного Суду, суд першої інстанції дійшов висновку, що такі вимоги не підлягають розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, але і взагалі не підлягають судовому розгляду, оскільки обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про скасування протоколу щодо розгляду акту про порушення ПРРЕЕ та визнання дій комісії щодо розгляду зазначеного акту неправомірними, сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права. Суд першої інстанції зазначив, що складений працівниками Болградського РЕМ акт про порушення Правил, на підставі якого прийнято рішення комісії є лише фіксацією такого правопорушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих Правил, тому оскарження лише факту складення такого акту та протоколу, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав. Суд першої інстанції також вказав, що зазначений акт може бути визнаний як доказ (із наданням йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема щодо відшкодування матеріальних збитків, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку щодо дійсності цього акту (а.с. 110-111). 
Апеляційний суд, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає за потрібне зазначити наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції власником домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ВВА №225143 від 11 грудня 2003 року (а.с. 18).
24 червня 2015 року між ПАТ «Одесаобленерго» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 21208/86 про користування електричною енергією в домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , та відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 згідно з наданими правовстановлюючими документами (а.с. 16-17).
Як вбачається з матеріалів справи, 29 грудня 2017 року уповноваженими працівниками ПАТ «Одесаобленерго» на підставі положень п. 37 Правил користування електричною енергією для населення було проведено перевірку об`єкту позивача ОСОБА_1 , а саме його домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якої було виявлено порушення п. 42 зазначених Правил, яке зафіксоване в Акті про порушення №8000408 від 29.12.2017 року, а саме: «Самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів чи електропроводки до електромережі енергопостачальника від іншого користувача: монтаж відгалуження електропроводки від введення в будинок на окрему розетку. При зніманні показників виявити порушення неможливо» (а.с. 9-10).
Після чого, 23 січня 2018 року було проведеного засідання комісії по розгляду Акту про порушення №8000408 від 29.12.2017 року, на якому, у присутності ОСОБА_3 , який представляв інтереси ОСОБА_1 за довіреністю, ПАТ «Одесаобленерго» було оформлено протокол №3 та видано рахунок на оплату вартості необлікованої електричної енергії, розрахованої відповідно до Методики , затвердженої Постановою НКЕР 04.05.2006 року №562 зі змінами (а.с. 14). 
Як вбачається з Розрахунку кількості недоврахованої електроенергії та її вартості №1, загальна сума нарахування по акту складає 83814 гривень (а.с. 12, 15).
Згідно з ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншою (ми) ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов`язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Безпечну експлуатацію енергетичних установок споживача та їх належний технічний стан забезпечує сам споживач. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Згідно зі статтею 27 Закону України «Про електроенергетику» правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці є, зокрема, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку.
Правилами користування електричною енергією для населення (чинними на час виникнення спірних правовідносин; втратили чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 20 червня 2018 р. № 502 «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України») врегульовано взаємовідносини, які виникають між побутовими споживачами та енергопостачальниками.
Відповідно до п. 3 ПКЕЕН споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і електропостачальником, що розробляється енергопостачальником.
Відповідно до п. 42 ПКЕЕН Побутовий споживач електричної енергії зобов`язаний: дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору; забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів; забезпечувати збереження засобів обліку і пломб на них у разі розміщення засобу обліку в квартирі або на іншому об`єкті побутового споживача; невідкладно повідомляти енергопостачальника про недоліки в роботі засобу обліку; оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил; узгоджувати з енергопостачальником нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності; вносити плату за спожиту електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку; надавати розрахункові документи на вимогу представників енергопостачальника для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показам засобу обліку; забезпечувати доступ представникам енергопостачальника після пред`явлення ними службових посвідчень до квартири або іншого об`єкта для обстеження засобу обліку, електроустановок та електропроводки; та інше.
Відповідно до п. 52 ПКЕЕН у разі виявлення представником енергопостачальника порушення побутовим споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та побутовим споживачем чи представником побутового споживача (особою, яка є співвласником об`єкта або має право користуватися цим об`єктом відповідно до договору). Один примірник акта вручається побутовому споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Побутовий споживач має право внести до акта свої зауваження.
Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника.
Побутовий споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів.
Рішення комісії з розгляду актів оформляється протоколом, копія якого видається побутовому споживачу.
У протоколі зазначається інформація про причетність побутового споживача до порушення цих Правил.
У разі причетності побутового споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються: відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії; розрахунок проведених нарахувань з посиланням на відповідні пункти цих Правил та затвердженої постановою НКРЕ від 4 травня 2006 р. № 562 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення побутовими споживачами правил користування електричною енергією.
Методика визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення побутовими споживачами, встановлює порядок визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією або Правил користування електричною енергією для населення, чинних на момент виникнення спірних правовідносин.
Як вбачається з матеріалів справи, розрахунок обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН проводився відповідно до вимог Методики. Розрахунковий добовий обсяг споживання електроенергії визначався за формулою п. 2.7 Методики, тип провідника: мідний ізольований, загальна площа перерізу 6 мм.кв, спосіб прокладки: один двожильний. Кількість днів, за який має здійснюватися перерахунок, визначено з дати останньої технічної перевірки, що передували дню виявлення порушення, та до дня усунення порушення (а.с. 14).
Як вбачається з матеріалів справи, розрахунком було визначено кількість недоврахованої безобліково спожитої електроенергії та її вартість в період з 24.06.2015 року по 29.12.2017 року на загальну суму 83814 грн. Вид розрахунку: виявлений електроприлад, електрообладнання чи електропроводка, що підключена поза приладами обліку (а.с. 15).
Апелянт в позовній заяві просив визнати неправомірними дії представників відповідача, визнати недоведеним факт порушення правил споживання електроенергії, а саме крадіжки електричної енергії, визнати акт про порушення №800408 від 29.12.2017 року недійсним, визнати засідання комісії Болградського РЕМ таким, що відбулося на підставі недійсного акту (а.с. 5, 76).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:
1) визнання права;
2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право;
4) відновлення становища, яке існувало до порушення;
5) примусове виконання обов`язку в натурі;
6) зміна правовідношення;
7) припинення правовідношення;
8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;
9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;
10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/12901/17-ц складений працівниками електропостачальної організації акт про порушення ПКЕЕ є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих Правил, тому оскарження факту складення такого акта, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.
Зазначений акт може бути визнаний як доказ (із наданням йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема щодо відшкодування матеріальних збитків, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку щодо дійсності цього акта.
Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.
При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.
Така ж правова позиція зазначена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 800/559/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 9901/152/18 та від 30 травня 2018 року у справі № 9901/497/18.
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що такі вимоги не підлягають розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, але і взагалі не підлягають судовому розгляду. Обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про скасування протоколу щодо розгляду акта про порушення ПКЕЕН та визнання дій комісії щодо розгляду зазначеного акта неправомірними, сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права.
З огляду на це, АТ «Одесаобленерго» 21.08.2019 року звертались до Болградського районного суду Одеської області з заявою про закриття провадження у справі (а.с. 64-65).
Однак, апеляційний суд вважає, що суд зобов`язаний розглядати справу в межах заявлених вимог, а закриття провадження у справі фактично є відмовою в судовому захисті та порушенням принципу доступу до правосуддя, оскільки обрання неналежного способу захисту не є підставою для відмови у судовому розгляді.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Тобто, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ст.ст. 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Апеляційний суд з даного приводу зазначає, що позивачем не надано ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції будь-яких безспірних доказів на підтвердження підстав позову, а саме, відсутність правових підстав для притягнення споживача до відповідальності за порушення ним правил користування електроенергією.
Також апеляційний суд звертає увагу на те, що в позовних вимогах позивач зазначає про визнання недоведеним факту порушення правил споживання електроенергії, а саме крадіжки електроенергії (а.с. 76-76 зворот). Однак, як вбачається з Акту про порушення №8000408 від 29.12.2017 року, працівниками АТ «Обленерго» констатовано факт порушення правил споживання електроенергії, а саме: «Самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів чи електропроводки до електромережі енергопостачальника від іншого користувача: монтаж відгалуження електропроводки від введення в будинок на окрему розетку. При зніманні показників виявити порушення неможливо» (а.с. 9-10).
Відповідно до п. 37 ПКЕЕН енергопостачальник має право відключити побутового споживача у разі: самовільного підключення до електричної мережі; розкрадання електричної енергії, навмисного пошкодження засобу обліку та зриву пломби; порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію у порядку, визначеному пунктом 27 цих Правил, або порушення умов договору про реструктуризацію заборгованості; неоплати за встановлення нового засобу обліку відповідно до пункту 17 або інших платежів згідно з цими Правилами; невиконання припису Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії; зниження показників якості електричної енергії з вини побутового споживача.
Тобто, самовільне приєднання до електричної мережі та розкрадання електричної енергії – це різні види порушення правил користування електричною енергією.
Тому, апеляційний суд зазначає, що позивач помилково стверджував про вчинення крадіжки електроенергії, за яку передбачена відповідальність за статтею 51 КУпАП або за статтею 188 КК України.
Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних висновків суду першої інстанції, апеляційний суд відмовляє в задоволенні апеляційної скарги та на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без змін оскаржуване рішення.
На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Рішення Болградського районного суду Одеської області від 16 грудня 2019 року – залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

Повний текст цієї постанови складений 03 червня 2021 року.

Суддя Одеського апеляційного суду                                А.І. Дришлюк

20.05.2021 року                                                                 м. Одеса