КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
18 травня 2021 року
 
м. Київ
 
справа № 381/2389/20
провадження № 22-ц/824/6409/2021
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді - Кравець В.А.,
суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф. 
 
учасники справи:
 
позивач  -  Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»
відповідач -  ОСОБА_1 
 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Крилової Олени Леонідівни
 
на заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 грудня 2020 року у складі судді Соловей Г.В.
 
у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
У вересні 2020 року представник АТ КБ «Приватбанк» -  Гребенюк О.С. звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором №б/н від 07 травня 2011 року у розмірі 16 533,64 грн та 2 102 грн судових витрат.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що  ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 07 травня 2011 року.
Указував, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в указаній заяві.
АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах установленого кредитного ліміту.
У свою чергу відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 31 липня 2020 року утворилася заборгованість у розмірі 16 533,64 грн, з яких: 3 392,09 грн - заборгованість за кредитом; 13 141,55 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн - заборгованість за комісією; 0,00 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.
Заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 грудня 2020 року позов задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитом у розмірі 3 392,09 грн та 431,12 грн судових витрат. 
У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Не погоджуючись з указаним рішенням, 26 лютого 2021 року представник позивача Крилова О.Л.   звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками за користування кредитом скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, ухваленим з порушенням норм процесуального та матеріального права.
Вважає, що суд, установивши, що банк надав відповідачу кредит, а той його не повернув, не мав жодних підстав для відмови у стягненні відсотків по кредиту. 
Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направив.
Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України  розгляд справи здійснюється  у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до  п. 1                  ч. 1  ст. 274 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 грудня 2020 року оскаржується в апеляційному порядку в частині незадоволених позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками, а тому в іншій частині апеляційним судом не перевіряється.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем у добровільному порядку фактично отримані та використані кошти банку повернуто не було, з огляду на що такі кошти підлягають стягненню.
Проте, колегія не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно зі статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції встановлено, що 07 травня 2011 року відповідачем підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.
Згідно інформації, викладеної в анкеті-заяві, ОСОБА_1 висловив свою згоду з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, при цьому він ознайомився з указаним договором про надання банківських послуг та погодився з його умовами.
На підтвердження своїх вимог банком до матеріалів справи долучено розрахунок заборгованості від 31 липня 2020 року, довідку про видані картки, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, анкету-заяву від 07 травня 2011 року, довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, а також виписку по картковому рахунку відповідача від 04 серпня 2020 року.
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість   ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 31 липня 2020 року становить 16 533,64 грн, з яких:       3 392,09 грн - заборгованість за кредитом; 13 141,55 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн - заборгованість за комісією; 0,00 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.
Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1ст. 1055 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 626 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних справа та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Згідно вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Зобов`язання виникають із підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема з договорів.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до статті 1056-1 ЦК розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 610 цього Кодексу визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Виходячи з вимог частини другої статті 1050 та частини другої статті 1054 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати від боржника повернення всієї суми кредиту.
При порушенні зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Стороною позивача на підтвердження позовних вимог надано розрахунок заборгованості від 31 липня 2020 року, довідку про видані картки, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, анкету-заяву від 07 травня 2011 року, довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, а також виписку по картковому рахунку відповідача від 04 серпня 2020 року.
В анкеті-заяві зазначено персональні дані ОСОБА_1 , адреса його проживання та місце працевлаштування. Проте, у даній заяві відсутні відомості про погодження між сторонами розміру процентної ставки за користування кредитом.
Разом з тим, згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», базова відсоткова ставка на місяць складає       3,0 %, та нараховується на залишок непростроченої заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році.
Таким чином, суд доходить висновку про те, що відсоткова ставка за користування кредитом є погодженою між сторонами, оскільки з указаної довідки вбачається, що вона підписана відповідачем, а отже останній погодився з умовами, визначеними цією довідкою, зокрема з розміром процентів за користування кредитом. Будь-яких заперечень стороною відповідача не заявлено ані в суді першої, ані апеляційної інстанції.
Як убачається з матеріалів справи, умови договору ОСОБА_1 належним чином не виконувались.
Отже, враховуючи вищенаведене та те, що відповідач не заперечував факт укладення кредитного договору, отримання ним кредитних коштів, а також поставив свій підпис у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», колегія суддів доходить висновку, що договір про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , є укладеним та сторонами погоджено розмір відсотків за користування кредитним договором шляхом підписання довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду».
Окрім указаного, розмір відсоткової ставки позивачем в односторонньому порядку не змінювався, що свідчить про виконання банком умов договору, погоджених з відповідачем.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розміру є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Факт використання ОСОБА_1 кредитних коштів, а отже необхідності сплати відсотків за користування кредитом підтверджується також випискою по картковому рахунку відповідача від 04 серпня 2020 року, яка є первинним обліковим документом відповідно до положень законодавства.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Наведені порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України та ухвалення нового рішення у відповідній частині.
Таким чином, дослідивши матеріали справи, надавши об`єктивну оцінку зібраним доказам по справі та нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню в частині вирішення позовних вимог про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Отже, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 102 грн та апеляційної скарги у розмірі 3 153 грн, а всього 5 255 грн.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Крилової Олени Леонідівни - задовольнити.
Заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 грудня 2020 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом - скасувати.
Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 в частині стягнення відсотків - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 13 141,55 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги всього у розмірі 5 255 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

 
           Головуючий                                                                         В.А. Кравець
 
Судді                                                                                         О.В. Желепа
 
                                                                                                               О.Ф. Мазурик