ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року 
м. Київ
справа № 824/889/16-а
адміністративне провадження № К/9901/28350/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Єресько Л.О.,  Мартинюк Н.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами
у справі №824/889/16-а
за позовом ОСОБА_1 
до Державної судової адміністрації України, Чернівецького апеляційного суду
про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,
провадження у якій відкрито 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 17.07.2020 (головуючий суддя - Боднарюк   О.В., судді - Григораш В.О., Лелюк О.П.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2020 (головуючий суддя - Іваненко   Т.В., судді - Сторчак В. Ю., Граб Л.С.)

ВСТАНОВИВ:
І. Історія справи
1.   У листопаді 2016 року позивач - ОСОБА_1 , звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Державної судової адміністрації України, Чернівецького апеляційного суду, в якому просив суд:
- визнати протиправним рішення Державної судової адміністрації, оформлене листом від 09.11.2016 №К1350-16-1470/16 щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 вихідної допомоги судді у зв`язку з виходом у відставку;
- визнати протиправним рішення Апеляційного суду Чернівецької області, оформлене листом від 10.11.2016 №01-110/к щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 вихідної допомоги судді у зв`язку з виходом у відставку;
- зобов`язати Державну судову адміністрацію України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу без сплати податку у розмірі місячного заробітку за останньою посадою судді Апеляційного суду Чернівецької області за кожен повний рік роботи на посаді судді Апеляційного суду Чернівецької області за кожен повний рік роботи на посаді судді, а саме 34 роки, що становить 976   140,00 грн.;
- зобов`язати Апеляційний суд Чернівецької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу без сплати податку у розмірі місячного заробітку за останньою посадою судді Апеляційного суду Чернівецької області за кожен повний рік роботи на посаді судді, а саме 34 роки, що становить 976   140,00 грн.
2. Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду  від 17.03.2017, залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.12.2018 та постановою Верховного Суду від 12.02.2020, у задоволенні позову відмовлено.
3. 23 квітня 2020 року позивач звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з заявою про перегляд за виключними обставинами постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 17.03.2017. Заява мотивована тим, що рішенням Конституційного Суду України від 15.04.2020 №2-р(ІІ)/2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України, положення підпункту 1 пункту 28 розділу II Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 №1166-VII, яким із Закону України № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» виключено статтю 136, частиною першою якої передбачалось право судді, який вийшов у відставку, на виплату вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою. Заявник вважав, що оскільки судом першої інстанції при прийнятті рішення про відмову у задоволенні позову було застосовано положення Закону України №1166-VII, які в подальшому були визнані неконституційними, то постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень першої та апеляційної інстанцій
4. Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 17.07.2020, залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2020, у задоволенні заяви позивача про перегляд за виключними обставинами постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 17.03.2017 у справі 824/889/16-а відмовлено повністю.
5. Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що встановлення Конституційним Судом України неконституційності окремого положення закону, застосованого при вирішенні справи, надає лише право на перегляд такого судового рішення за виключними обставинами, а не є беззаперечною обставиною, за наявності якої суд зобов`язаний ухвалити судове рішення на користь особи, яка звертається із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами. Суд зазначив, що за загальним правилом рішення Конституційного Суду України змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення, якщо інше не встановлено самим рішенням.
6. Крім того, суд першої інстанції звернув увагу на те, що позовні вимоги заявника при зверненні до суду першої інстанції на час ухвалення рішення (17.03.2017), за своєю суттю є відмінними від вимог заяви про перегляд рішення за виключними обставинами, як змістовно так і в частині розміру вихідної допомоги, що відповідно до частини шостої статті 361 КАС України є додатковою підставою для відмови в задоволенні заяви.
7. Суд апеляційної інстанції погодився з вказаними висновками суду першої інстанції та також вказав, що змістом ст. 152 Конституції України рішення Конституційного Суду України не має ретроактивності та змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї
8.   У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 17.07.2020 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2020.
9. У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального та матеріального права, просить вказані судові рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою заяву про перегляд постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 17.03.2017 за виключними обставинами задовольнити, постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 17.03.2017 скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.
10.   В касаційній скарзі позивач вказує на те, що суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні його заяви, помилково послалися на положення Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», які визнані Конституційним Судом України неконституційними. Скаржник вважає, що посилання на вказаний Закон, який прийнятий після прийняття рішення Конституційного Суду України №10рп/2013 від 19.11.2013, є безпідставним, а суди попередніх інстанцій при розгляді справи по суті застосували закон, який не підлягав застосуванню. Позивач посилається на ч. 1 ст. 7 КАС України, та стверджує, що на суд покладено обов`язок зробити самостійну оцінку норми закону з позиції її конституційності.
11. Позивач зазначає, що підставою для оскарження ухвали Чернівецького окружного адміністративного суду від 17.07.2020 про відмову у перегляді судового рішення від 17.03.2017 та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2020 є необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
12. Крім того, скаржник стверджує, що суддя Сторчак В.Ю. не мав права переглядати в апеляційному порядку оскаржувану ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 17.07.2020, оскільки вже розглядав справу по суті та за його участі була прийнята постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.12.2018.
13. У відзиві на касаційну скаргу відповідач вважає доводи касаційної скарги безпідставними, та просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. Відповідач посилається на ст. 152 Конституції України та зазначає, що рішення Конституційного Суду України змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, які склалися з дати ухвалення рішення. Вказує, що суддям, які виходили у відставку 01.04.2014 до 30.09.2016 виплата вихідної допомоги законодавством не  була передбачена, та положення Закону №1166-VII неконституційними на момент судового розгляду не визнавалися.
Рух адміністративної справи в суді касаційної інстанції
14.   Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.2020 для розгляду справи №824/889/16-а визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Жук А.В., судді - Мартинюк   Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.
15. Ухвалою Верховного Суду від 23.11.2020 касаційну скаргу залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 332 КАС України у зв`язку з тим, що у касаційній скарзі відсутні посилання на відповідний підпункт частини четвертої статті 328 КАС України та належне обґрунтування такого посилання.
16. Ухвалою Верховного Суду від 10.12.2020 заяву ОСОБА_1 про відвід судді Мельник-Томенко Ж.М. від участі у справі №824/889/16-а задоволено. Відведено суддю Мельник-Томенко Ж.М. від участі у справі №824/889/16-а.
17. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.12.2020 для розгляду справи №824/889/16-а визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Жук А.В., судді - Єресько Л.О., Мартинюк   Н.М.
18. Ухвалою Верховного Суду від 28.12.2020 відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою, встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
19. Ухвалою Верховного Суду від 09.06.2021 адміністративну справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
ІІ. Релевантні джерела права й акти їх застосування
(в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин)
20. Кодекс адміністративного судочинства України
20.1. Згідно з ч. 6 ст. 37 КАС України суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами у цій адміністративній справі.
20.2. Пунктом 1 частини 3 статті 353 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду.
IV. Позиція Верховного Суду
21. Згідно з ч. 1 ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
22. Оцінюючи обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
23. Матеріалами справи підтверджується, що постанова Чернівецького окружного адміністративного суду  від 17.03.2017 була переглянута в апеляційному порядку Сьомим апеляційним адміністративним судом колегією суддів у складі: головуючий суддя - Сторчак В.Ю., судді - Мельник-Томенко Ж.М., Ватаманюк Р.В., та за результатами апеляційного перегляду була прийнята відповідна постанова від 22.12.2018.
24. Разом з тим, оскаржувана постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2020 була прийнята колегією суддів у складі: головуючий суддя - Іваненко   Т.В., судді - Сторчак В. Ю., Граб Л.С. Тобто, суддя Сторчак В.Ю. взяв участь у розгляді заяви про перегляд постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 17.03.2017 за виключними обставинами в порушення вимог КАС України, хоча мав процесуальний обов`язок заявити самовідвід на підставі ч. 6 ст. 37 КАС України.
25. На переконання Верховного Суду, зазначене свідчить про те, що оскаржувана постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2020 була прийнята неповноважним складом суду, що в силу п. 1 ч. 3 ст. 353 КАС України є обов`язковою підставою для її скасування з направленням справи на новий розгляд.
26. Згідно з ч. 4 статті 353 КАС України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
27. З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку, що постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а справа - направленню на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.
28. З огляду на результат касаційного перегляду справи, перерозподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
2. Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2020 скасувати, заяву ОСОБА_1 перегляд за виключними обставинами постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 17.03.2017 направити на новий розгляд до Сьомого апеляційного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Судді	А.В. Жук Л.О. Єресько   Н.М. Мартинюк