ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/22592/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Балась Т.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  09 червня 2021 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:                                      Собківа Я.М.,
суддів:                                                         Глущенко Я.Б., Черпіцької Л.Т.,
за участю секретаря:                                      Яковіна Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,- 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність начальника Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Василевського Андрія Миколайовича, який в порушення положень частини 4 статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" та пункту 4 розділу IX Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 року № 2432/5, не виготовив за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження № 62582836 за скаргою ОСОБА_1 від 28 серпня 2020 року, зареєстрованої в автоматизовані системі виконавчого провадження 28.07.2020 року за вхідним реєстраційним номером 44266;
- зобов`язати начальника Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виготовити за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження постанову про результати законності виконавчого провадження № 62582836 за скаргою ОСОБА_1 від 28 липня 2020 року, зареєстрованої в автоматизованій системі виконавчого провадження 28.08.2020 року за вхідним реєстраційним номером 44266.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.  
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін. 
Відповідно до ч. 4   ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього   Кодексу   розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.  
 Як вбачається з матеріалів справи, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.09.2016 по справі № 826/25885/15 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Національної бібліотеки України імені Ярослава Мудрого про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії. Визнано протиправними дії Національної парламентської бібліотеки України, які полягають у ненаданні ОСОБА_1 на його запит від 25.09.2015 №420 публічної інформації, що ним запитувалася. Зобов`язано Національну парламентську бібліотеку України надати ОСОБА_1 на його запит на інформацію від 25.09.2015 №420 публічну інформацію, що ним запитувалася.
Постанова Окружного адміністративного суду міста Києва набрала законної сили 26.07.2019.
На виконання постанови суду, 17.03.2020 року Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист № 826/25885/15.
15.07.2020 року до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла заява ОСОБА_1 про примусове виконання виконавчого листа № 826/25885/15, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва 17.03.2020 про зобов`язання Національну парламентську бібліотеку України надати ОСОБА_1 на його запит на інформацію від 25.09.2015 №420 публічну інформацію, що ним запитувалася.
16.07.2020 року державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мисюк Тетяною Сергіївною на підставі п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" прийнято повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.
28.07.2020 року позивач звернувся до начальника Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Василевського А.М. зі скаргою на виконавчу дію щодо повернення стягувачу виконавчого листа від 17.03.2020 № 826/25885/15, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва, без прийняття до виконання, вчинену 16.07.2020 державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мисюк Тетяною Сергіївною та на її рішення, прийняте у зв`язку з цим. Вказана скарга була зареєстрована в автоматизованій системі виконавчого провадження 28.07.2020 за вхідним реєстраційним номером 44266.
Позивач вважає, що відповідачем допущено бездіяльність в частині виготовлення за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження № 62582836 за скаргою ОСОБА_1 від 28.07.2020, що і зумовило звернення позивача з даним позовом до суду.
Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Відповідно до   статті 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Спірні правовідносини врегульовані   Конституцією України,   Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII   (далі - Закон № 1404-VIII), Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою   Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 р. № 512/5   (далі -Інструкція № 512/5) та Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, зареєстрованого Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5 (далі - Положення). 
Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби, виконавців визначено   статтею 74 Закону № 1404-VIIІ.
За приписами ч. 3   ст. 74 Закону № 1404-VIII   рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.
Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам   закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.
Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.
Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог   закону   визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.
Перевірка законності виконавчого провадження здійснюється в порядку, передбаченому розділом ХІІ «Порядок проведення перевірок законності виконавчого провадження» Інструкції № 512/5.
Механізм функціонування автоматизованої системи виконавчого провадження визначає Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затверджене   наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 року N 2432/5, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 12 серпня 2016 р. за N 1126/29256.
Згідно з п. 2 розділу 1 вказаного Положення автоматизована система виконавчого провадження (далі - Система) - комп`ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу.
Згідно з п. 6 розділу 1 вказаного Положення система забезпечує автоматизацію технологічних процесів обробки інформації в органах державної виконавчої служби, у приватного виконавця, а саме: реєстрацію вхідної та вихідної кореспонденції та етапів її проходження; об`єктивний та неупереджений розподіл виконавчих документів між державними виконавцями; реєстрацію виконавчих дій та виготовлення документів виконавчого провадження; контроль за дотриманням строків вчинення виконавчих дій; надання сторонам виконавчого провадження інформації про виконавче провадження; централізоване зберігання документів виконавчого провадження в електронному вигляді; централізоване зберігання інформації про рахунки органів державної виконавчої служби та приватних виконавців, відкриті для цілей виконавчого провадження, а також облік та звітність за сумами на цих рахунках; підготовку та формування статистичних даних, отриманих на підставі внесеної до Системи інформації; формування проекту заяви державного виконавця про виплату винагороди; передачу документів виконавчого провадження до електронного архіву; формування Єдиного реєстру боржників; онлайн-сплату заборгованості за виконавчим провадженням.
Згідно з розділом IV «Внесення до Системи відомостей щодо здійснення виконавчого провадження» вказаного Положення:
-   державний або приватний виконавець (далі - виконавець) після отримання виконавчого документа у строки, встановлені   Законом України «Про виконавче провадження», приймає рішення про відкриття виконавчого провадження чи про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання (п. 1);
-   виконавцем до Системи обов`язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень; до Системи в обов`язковому порядку вносяться також відомості про всі документи, отримані на запит виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії (п. 2);
-   відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Системи одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія, або одночасно з виготовленням документа, яким оформлюється проведення виконавчої дії (п. 3);
-   постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою Системи. Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в Системі забороняється (п. 4).
У разі тимчасової відсутності доступу до Системи (через перебої в електропостачанні тощо), як виняток, допускається виготовлення документів виконавчого провадження без використання Системи з подальшим обов`язковим внесенням таких документів до системи в день усунення причин, що перешкоджали доступу до неї.
За змістом вказаних норм до автоматизованої системи виконавчих проваджень заносяться документи виконавчого провадження, сформовані державним чи приватним виконавцем під час вчинення виконавчих дій.
Водночас п. 1 розділу V111 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої   наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року N 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 р. за N 1302/29432, передбачено, що перевірити законність виконавчого провадження має право начальник відділу державної виконавчої служби щодо виконавчого провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі.
Згідно з п. 7 вказаної Інструкції про результати перевірки законності виконавчого провадження виноситься постанова.
Згідно з п. 10 вказаної Інструкції постанови про проведення перевірки виконавчого провадження та витребування його матеріалів підлягають обліку в журналі обліку постанов про проведення перевірки виконавчого провадження та його витребування (додаток 10). Відповідні записи вносяться до журналу в день винесення посадовою особою постанови про проведення перевірки виконавчого провадження та витребування його матеріалів та постанови про результати перевірки виконавчого провадження.
Таким чином, постанова начальника Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Василевського Андрія Миколайовича про проведення перевірки законності матеріалів виконавчого провадження від 10.08.2020 року виготовленню за допомогою автоматизованої системи виконавчих проваджень не підлягає.
Що стосується посилань скаржника, що судом першої інстанції справа була розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, колегія суддів зазначає наступне. 
За визначенням пункту 20 частини першої статті 4 КАС адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Відповідно до частин другої, третьої статті 12 КАС спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. 
Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Отже, для розгляду малозначних справ КАС передбачає спрощене позовне провадження, а для всіх інших - загальне позовне провадження.
Частиною шостою статті 12 КАС визначений перелік категорій справ незначної складності (малозначних справ).
Дійсно, до даної категорії справ застосовуються спеціальні норми КАС України щодо їх розгляду, проте, у свою чергу, положення частини четвертої статті 12 КАС України не відносять спір у даній справі до справ, які розглядаються виключно за правилами загального позовного провадження.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про неправомірність розгляду даної справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження не призвело до неправильного вирішення спору по суті. 
Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що дії начальника Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Василевського Андрія Миколайовича ґрунтуються на дотриманні вимог Закону України «Про виконавче провадження» та інших нормативно-правових актів, якими врегульовані   спірні правовідносини. 
Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Наведена позиція ЄСПЛ також   застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28 серпня 2018 року (справа № 802/2236/17-а).
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2020 року, оскільки рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Згідно з п. 1 ч. 1   ст. 315 КАС України   за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до   ст. 316 КАС України   суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Згідно з ч. 1   ст. 271 КАС України   у справах, визначених статтями   273-277,   280-289   цього   Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.
Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.
Керуючись ст. ст.   229,   241,   242,   243,   271,   272,   308,   310,   313,   315,   316,   321,   322,   325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2020 року - без змін.  
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена   протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст.329-331 Кодексу адміністративного судочинства України. 

              Суддя-доповідач                                                                                 Собків Я.М.

  Суддя                                                                                                    Глущенко Я.Б.

             Суддя                                                                                                     Черпіцька Л.Т.