ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 р.	Справа № 520/879/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калиновського В.А.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Макаренко Я.М. ,
за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 01.02.2021, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., м. Харків, по справі № 520/879/21
          за позовом          ОСОБА_1  
          до         Виконавчого комітету Харківської міської ради                 
          про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Виконавчого комітету Харківської міської ради, в якому просила суд:
- визнати протиправним та скасувати Рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 22.07.2020 № 438 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 22.05.2013 № 333 «Про виділення місць для розташування засобів телекомунікацій на об`єктах комунальної власності територіальної громади міста Харкова», в частині виділення згідно з Додатком № 1 (номер на карті 274) та Додатком № 2 (п. 282) частини покрівлі за адресою: АДРЕСА_1 для встановлення телекомунікаційного обладнання.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.02.2021 відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Харківської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення.
Роз`яснено позивачу, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Не погодившись з  ухвалою суду  першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати оскаржувану ухвалу, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В  обґрунтування    вимог    апеляційної     скарги   позивач  посилається   на порушення судом першої інстанції, при прийнятті ухвали, норм матеріального  та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначила, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження індивідуального акту суб`єкта владних повноважень, яким у справі є виконавчий комітет Харківської міської ради. Також вказала на те, що при прийняття оскаржуваного рішення по справі відповідач не узгодив його із співвласниками  багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , які також є власниками спільних приміщень та сплачують кошти за їх обслуговування. Вважає, що відповідач порушив процедуру прийняття вказаного рішення та не врахував інтереси територіальної громади, до якої відносяться співвласники даного багатоквартирного будинку.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.   
Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів  вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.
Колегія  суддів,  заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали  справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження, виходив з того, що у справі, яка розглядається, спірні правовідносини пов`язані із відведенням частини покрівлі будинку для встановлення телекомунікаційного обладнання, при цьому позивач наполягає, що такий багатоквартирний будинок не є об`єктом комунальної власності та наголошує на порушенні її права власності. За таких обставин суд дійшов висновку, що спір у цій справі не є публічно-правовим і не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
У відповідності до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як встановлено частиною 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Як свідчать матеріали справи позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила суд: визнати протиправним та скасувати Рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 22.07.2020 № 438 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 22.05.2013 № 333 «Про виділення місць для розташування засобів телекомунікацій на об`єктах комунальної власності територіальної громади міста Харкова», в частині виділення згідно з Додатком № 1 (номер на карті 274) та Додатком № 2 (п. 282) частини покрівлі за адресою: будинок 15 по вулиці Олімпійській в місті Харкові, мешканкою якого є позивач, для встановлення телекомунікаційного обладнання.
Позивач наголошує, що рішення щодо виділення місця для розташування засобів телекомунікацій не було повідомлено, ані експлуатуючій організації, ані мешканцям будинку, що суперечить принципам здійснення місцевого самоврядування.  
Так, систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено положеннями Закону України «Про місцеве самоврядування».
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування», місцеве самоврядування в Україні здійснюється, зокрема, на принципах: законності; гласності; колегіальності; поєднання місцевих і державних інтересів; виборності; підзвітності та відповідальності перед територіальними громадами їх органів та посадових осіб; судового захисту прав місцевого самоврядування.
Згідно з ч. 4 ст. 47 Закону України «Про місцеве самоврядування», постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями.
Відповідно до Регламенту Харківської міської ради, діяльність міської ради здійснюється на принципах: народовладдя; законності; гласності; колегіальності; поєднання місцевих і державних інтересів; виборності; правової, організаційної і матеріально-фінансової самостійності в межах повноважень, визначених законодавством України; підзвітності та відповідальності перед територіальною громадою м. Харкова її органів і посадових осіб; державної підтримки та гарантії місцевого самоврядування; судового захисту прав місцевого самоврядування.
Відповідно до  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.    
У пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що "фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".  
За визначенням п.п. 1, 2, 18, 19 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.
Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Згідно пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).
Під час визначення предметної юрисдикції справ необхідно  виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Тобто, до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників – суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.
Відповідно до частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Зі змісту позовних вимог встановлено, що позивачем не заявлено вимог щодо визнання або поновлення порушеного права власності або права користування належним майном, відтак між сторонами по справі відсутній цивільний спір.
Згідно додатків № 1 та № 2 до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 22.07.2020 № 438, яке є предметом оскарження у даній справі, виділено місця для розташування засобів телекомунікацій на об`єктах комунальної власності територіальної громади міста Харкова, а саме виділено частину покрівлі за адресою: м. Харків, вул. Олімпійська, 15 для встановлення телекомунікаційного обладнання.
Зазначене рішення зачіпає права власників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 на покрівлі якого виділено місце для розташування засобів телекомунікацій.
При цьому, оскаржуване рішення відповідача не є актом індивідуальної дії, який стосується конкретних прав чи обов`язків певної особи. Оспорюване рішення виконавчого комітету Харківської міської ради є нормативно-правовим актом, дія якого поширюється на необмежену кількість суб`єктів та застосовується багаторазово.
Вказані висновки суду узгоджуються з правовою позицією викладеною Верховним Судом в постанові від 15.05.2019 по справі № 363/3786/17.
Враховуючи зміст заявлених позовних вимог, суть спору, характер спірних правовідносин, суб`єктний склад сторін та наведені норми процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про те, що здійснення захисту прав позивача в обраний нею спосіб віднесено до компетенції адміністративного суду.
Таким чином, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про те, що дана справа не підлягає  розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.  Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при прийнятті ухвали  від 01.02.2021 по  справі № 520/879/21 порушено норми процесуального права, а також висновки викладені в ухвалі суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а отже зазначена ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 01.02.2021 по справі                            № 520/879/21 скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.     
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.А. Калиновський	
Судді	   	З.О. Кононенко    Я.М. Макаренко   	
Повний текст постанови складено  23.04.2021 року