ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/655/21  Номер провадження 33/814/353/21	Головуючий у 1-й інстанції Мурашова Н. В.  Доповідач ап. інст. Панченко О. О.	

Категорія ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Панченко О.О.,
при секретарі Філоненко О.В.,
з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , – адвоката Пінчук Ю.В.,
потерпілих ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 24 березня 2021 року,
ВСТАНОВИВ:
Цією постановою  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований та проживаючого за адресою:  АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), у редакції, яка була чинною на час вчинення правопорушення, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 грн.
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за те, що він 08 лютого 2021 року о 19:00 год. в м. Кременчуці по вул. Леонова, 10, керуючи транспортним засобом Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки на слизькій ділянці дороги, не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення з транспортним засобом Toyota Соrolla, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що рухався в зустрічному напрямку, який, у свою чергу, отримавши від удару механічне прискорення, зіткнувся з транспортним засобом ВАЗ 11173, д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_3 , що рухався позаду. В результаті вказаної дорожньо - транспортної пригоди (далі - ДТП) автомобілі отримали механічні пошкодження.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.11.3 та 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 24 березня 2021 року, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду. Однак, як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга подана до закінчення встановленого законом строку, а тому клопотання про його поновлення не підлягає задоволенню у зв`язку з відсутністю підстав.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, зокрема, і у зв`язку з тим, що розгляд справи здійснювався без особистої участі ОСОБА_1 , за одне судове засідання та без належного повідомлення його про дату та час судового засідання.
Крім того, 01 червня 2021 року від адвоката Пінчук Ю.В. надійшла заява про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без розгляду.
З приводу цього, апеляційний суд зазначає, що ні чинним КУпАП, ні, згідно аналогії права з нормами Кримінального процесуального кодексу України, не передбачено права у захисника заявляти клопотання про залишення апеляційної скарги без розгляду. У свою чергу, нормами ч.1 ст.403 Кримінального процесуального кодексу України передбачено право особи, яка подала апеляційну скаргу, відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду. Захисник підозрюваного, обвинуваченого, представник потерпілого можуть відмовитися від апеляційної скарги тільки за згодою відповідно підозрюваного, обвинуваченого чи потерпілого.
Таким чином, вважаю, що заява адвоката Пінчук Ю.В. про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без розгляду задоволенню не підлягає.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника та потерпілих, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до положень ст.124 КУпАП (в редакції чинній на час вчинення ДТП) адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Об`єктом правопорушень, передбачених ст.124 КУпАП, є суспільні відносини в сфері власності, об`єктивна сторона яких передбачає обов`язкове настання наслідків у вигляді майнової шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Основною і обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони будь-якого складу адміністративного правопорушення є наявність вини особи у скоєнні такого діяння.
Згідно ст.ст.9, 247 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Відповідно до п.11.3 Правил дорожнього руху, на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.
Згідно з п.12.1 Правил дорожнього руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
У свою чергу, апеляційний суд наголошує, що суд першої інстанції у повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, та вірно встановив наявність у діях ОСОБА_1 вини у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки останній, керуючи транспортним засобом Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки на слизькій ділянці дороги, не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення з транспортним засобом Toyota Соrolla, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку.
Належне обґрунтування наявності у діях ОСОБА_1 вини в достатній мірі підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №195098 від 08 лютого 2021 року (а.с.2), схеми місця ДТП від 08 лютого 2021 року, підписаної всіма учасниками дорожнього руху (а.с.3), письмових пояснень потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.4,5), рапорту поліцейського Єрліцова І.В., який виїжджав на місце вчинення ДТП (а.с.6), та особистими поясненнями  ОСОБА_1 , зазначеними в протоколі про адміністративне правопорушення, де він визнає свою вину.
Відповідно до положень п.7 ч.2 ст.129 Конституції України однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно ч.1 ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи. Виходячи з положень ст.268 КУпАП, під час розгляду даної категорії справ присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.
У п.41 рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява №8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява №50966/99, від 14 жовтня 2003 року).
Верховним Судом в п.34 постанови від 12 березня 2019 року по справі №910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
В рішенні першої дисциплінарної палати Вищої Ради правосуддя від 25 січня 2019 року №194/1дп/15-19 зазначено, що з огляду на принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суди мають проводити розгляд справ за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).
У свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідною відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.16), однак із заявою про відкладення розгляду справи останній до суду не звертався, про поважні причини неявки не повідомив та заперечень проти протоколу про адміністративне правопорушення не подав.
У зв`язку з цим, апеляційний суд зазначає, що доводи апелянта про здійснення розгляду справи без його участі, за одне судове засідання та неповідомлення його належним чином про дату та час судового засідання, є неспроможними.
Оцінюючи доводи сторони захисту про потенційну необхідність проведення судової автотехнічної експертизи у справі, якою б, зокрема, було встановлено наявність порушень ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху, та позбавлення його судом першої інстанції можливості заявлення такого клопотання, апеляційний суд зазначає наступне.
Дійсно, у справах про порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами, призначення судових автотехнічних експертиз є загальною практикою, оскільки для з`ясування обставин ДТП у багатьох випадках необхідні відповідні спеціальні знання. Разом із тим, за змістом ст.273 КУпАП призначення таких експертиз не є обов`язковим. У деяких випадках обставини ДТП можуть бути встановлені на підставі дослідження сукупності інших доказів.
У даній справі місцевий суд обґрунтував свій висновок про неврахування ОСОБА_1 дорожньої обстановки на слизькій ділянці дороги та втрату контролю за транспортним засобом, що призвело до виїзду на зустрічну смугу руху та скоєння зіткнення з іншим транспортним засобом, який рухався в зустрічному напрямку, на підставі сукупності інших допустимих і належних доказів, які були наведені вище і які дозволили суду першої інстанції встановити обставини ДТП відповідно до стандарту доказування «поза розумним сумнівом».
Таким чином, доводи апелянта про необґрунтованість висновків суду щодо допущення ним порушень вимог Правил дорожнього руху через позбавлення можливості заявлення клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи, якою б це було встановлено, є неприйнятними.
Будь-яких інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції,  ОСОБА_1 у апеляційній скарзі не зазначено.
Враховуючи викладене, вважаю обґрунтованим висновок судді місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильною кваліфікацію його дій за ст.124 КУпАП, який ґрунтується на зібраних у встановленому порядку і перевірених в судовому засіданні доказах.
Стягнення накладене у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.
Судове рішення є належним чином мотивованим та таким, що відповідає вимогам ст.283 КУпАП.
Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді не встановлено.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
ПОСТАНОВИВ:
Постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 24 березня 2021 року щодо  ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду                                            О.О. Панченко