ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа №580/5850/20                                                  Суддя (судді) першої інстанції: В.А. Гайдаш

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року                                                                      м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді                                                                      Ключковича В.Ю.,
суддів                                                                                          Беспалова О.О.,
                                                                                                    Грибан І.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В :

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Управління Служби безпеки України в Черкаській області, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення з позивачем своєчасного повного розрахунку при звільненні з військової служби;
- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби в сумі 320 810 грн. 40 коп.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року залишено без розгляду позов ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виплати йому одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за неотримане речове майно.
Залишаючи без розгляду позовну заяву в частині, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виплати йому одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за неотримане речове майно.
Не погоджуючись з такою ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В апеляційній скарзі позивач вказує, що отримання ним останньої виплати 11.12.2020 і має бути датою, з якої починається відлік строку на оскарження несвоєчасного розрахунку з ним.
Відзив на апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходив.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021 призначено справу №580/5850/20 до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 26.05.2021 о 12:10 годин.
26.05.2021 сторони у судове засідання не прибули, повідомлені про судове засідання завчасно та належним чином.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходив службу в Управлінні Служби безпеки України у Черкаській області та наказом Служби безпеки України від 07.12.2018 №1576-ОС позивач з 22.12.2018 звільнений з військової служби.
Наказом начальника Управління Служби безпеки України від 20.12.2018 №132-ОС позивач виключений зі списків особового складу. 
29.01.2019 позивачу виплачено грошову компенсацію за неотримане речове майно (платіжне доручення від 29.01.2019 №68) та 25.02.2019 йому виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні (платіжне доручення від 25.02.2019 №200).
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 у справі №580/3364/20 зобов`язано Управління Служби безпеки України в Черкаській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 23.07.2018 до 22.12.2018, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме 22.12.2018.
На виконання цього рішення Черкаського окружного адміністративного суду 12.10.2020 у справі №580/3364/20 відповідач нарахував позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 23.07.2018 до 22.12.2018, передбачені п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у сумі 6 342 грн. та здійснив виплату за платіжним дорученням від 11.12.2020 №1922.
Вважаючи протиправним порушення строків таких виплат, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Управління Служби безпеки України в Черкаській області подало до суду першої інстанції клопотання про залишення позову без розгляду, у якому зазначило, що позивач пропустив місячний строк для звернення з позовом до суду, встановлений ч. 5 ст. 122 КАС України, оскільки про умови проведення з ним розрахунку при звільненні та нараховані виплати, зокрема, грошову компенсацію за неотримане речове майно та одноразову грошову допомогу при звільненні, позивач був обізнаний під час бесіди перед звільненням, яка була проведена 21.11.2018. Про не проведення виплати компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій позивачу було відомо у липні 2020 року, що засвідчується копією його заяви від 27.07.2020, а також підтверджується поданим 19.08.2020 позовом до Черкаського окружного адміністративного суду (справа №580/3364/20) про компенсацію, з яким позивач звернувся до суду 03.07.2020.
Позивачем подано до суду першої інстанції письмове заперечення на клопотання про залишення позову без розгляду, у якому ОСОБА_1 вказує, що проведення остаточного фактичного розрахунку при звільненні здійснено лише після виплати компенсації за календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, зокрема, 11.12.2020, тому вважає, що він не пропустив місячний строк для звернення до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 47 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
За статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.
Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
У постанові від 30.01.2019 у справі №910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду вказала, що за змістом приписів статей 94, 116, 117 КЗпП і статей 1, 2 Закону України від 24.03.1995 №108/95-ВР «Про оплату праці», середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.
Тобто, всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.
Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.
Із матеріалів справ встановлено, що предметом спору у даній справі є стягнення з Управління Служби безпеки України в Черкаській області на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені з військової служби, тобто спірні відносини пов`язані зі звільненням позивача з публічної служби, тому під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають саме положення КАС України, як норма спеціального процесуального закону.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 22.01.2020 у справі №620/1982/19.
Відповідно до частинами 1, 3, 5 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Матеріалами справи підтверджено, що останнім днем проходження позивача військової служби було 22.12.2018, при цьому, належні позивачу виплати при звільненні було здійснено: 
1) грошової компенсації за неотримане речове майно - 29.01.2019; 
2) одноразової грошової допомоги при звільненні - 25.02.2019; 
3) грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій - 11.12.2020.
Виплата грошової компенсації за неотримане речове майно та одноразової грошової допомоги при звільненні - були передбачені наказом УСБУ в Черкаській області про виключення позивача зі списків особового складу від 20.12.2018 №132-ОС.
Враховуючи, що остання виплата позивачу за грошовими компенсаціями, передбаченими цим наказом УСБУ в Черкаській області від 20.12.2018 №132-ОС здійснена відповідачем 25.02.2019, а позивач звернувся з цим позовом (справа №580/5850/20) до Черкаського окружного адміністративного суду 18.12.2020, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що місячний строк звернення до суду, передбачений ст. 122 КАС України, позивачем пропущено.
Колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи не містять клопотання позивача про поновлення строку звернення з вказаними вимогами.
Доводи апеляційної скарги позивача не можуть бути взяті до уваги, оскільки навіть перша виплата грошової компенсації за неотримане речове майно, яка була здійснена 29.01.2019, була виплачена з порушенням строку, встановлено КЗпП України, а відтак позивач мав всі підстави звернутись з позовом про стягнення з Управління Служби безпеки України в Черкаській області на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені з військової служби.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів доходить висновку, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позивачем пропушений строк звернення до суду з позовом з вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виплати йому одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за неотримане речове майно, а отже наявні підстави для залишення позову без розгляду.
Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків суду першої інстанції, а отже апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                                                      В.Ю. Ключкович

Судді                                                                                          О.О. Беспалов

                                                                                                    І.О. Грибан