Ухвала
 
13 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 638/6767/20
провадження № 61-7094ск21
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:                                                 
Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Литвиненко І. В.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 25 вересня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 17 березня 2021 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Квартал» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором про надання послуг,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У травні 2020 року ТОВ «Квартал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором про надання послуг.
 
Позовна заява мотивована тим, що в лютому 2020 року між товариством та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг Б-11-12, за яким товариство надавало послугу щодо пошуку нерухомості для придбання у власність ОСОБА_1 .
 
Зазначало, що відповідно до бажаних параметрів відшукуваної нерухомості, викладених у договорі, товариством знайдено об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 і оглянуто разом з відповідачем, що підтверджується підписом відповідача у договорі.
 
Посилалося на те, що після ознайомлення з квартирою, відповідач у подальшому придбав об`єкт нерухомості і в односторонньому порядку відмовився сплатити вартість послуг наданих за договором, яка склала 55 625,00 грн.
 
Факт придбання об`єкта нерухомості підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 13 травня 2020 року, з якої вбачається, що право власності на вказану вище квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 , яка є дружиною відповідача.
 
Посилалося на те, що товариством здійснювались заходи досудового врегулювання, але на направлену на адресу відповідача претензію він не реагує, вирішити спір у досудовому порядку не бажає.
 
Зазначало, що сума штрафу становить 16 687,50 грн.
 
Просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Квартал» заборгованість за надані послуги за договором в розмірі 72 312,50 грн з урахуванням штрафних санкцій, з якої сума основного боргу - 55 625,00 грн, штраф - 16 687,50 грн, а також стягнути суму сплаченого судового збору 2 102,00 грн.
 
Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 25 вересня 2020 року, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 17 березня 2021 року,  позовні вимоги задоволено, стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «Квартал» заборгованість за надані послуги за договором у розмірі 72 312,50 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102,00 грн.
 
26 квітня 2021 року ОСОБА_3 , який діє від імені ОСОБА_1 , за допомогою засобів поштового зв`язку звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 25 вересня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 17 березня 2021 року в указаній вище справі.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України. 
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Предметом позову є стягнення суми боргу за договором про надання послуг, ціна позову у даній справі становить 72 312,50 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 100 = 227 000 грн).
 
Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не наведено.
 
Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).
 
Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 25 вересня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 17 березня 2021 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Квартал» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором про надання послуг. 
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                         А. І. Грушицький
 
                                                                                                             В. С. Висоцька
 
                                                                                                             І. В. Литвиненко