Ухвала
 
27 квітня 2021 року 
 
м. Київ
 
справа № 450/2410/19
провадження № 61-6355ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І., 
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 21 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Галицька» про відшкодування майнової та моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди. У грудні 2019 року змінив предмет позову та з урахуванням уточнень просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Галицька» (далі -ПрАТ «СК «Галицька» майнову шкоду у розмірі 19 909,43 грн і витрати на лікування у розмірі 5 500,83 грн та судові витрати, стягнути з ОСОБА_2 втрачений заробіток у розмірі 77 632,00 грн та моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн. 
 
Позов обґрунтовано тим, що 15 липня 2016 року близько 19 год 30 хв ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Рено Трафік», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на автодорозі «Західний обхід м. Львова», поблизу с. Холодновідка Пустомитівського району Львівської області порушив правила дорожнього руху, не надав перевагу в русі скутеру марки «Вайпер», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі в напрямку до с. Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області, в результаті чого відбулось зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, що відносяться до тілесного ушкодження середньої важкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 червня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України (далі - КК України). Під час розгляду кримінальної справи цивільний позов не пред`являвся. За період з 15 липня 2016 року по 09 вересня 2016 року позивачем були понесені витрати на лікування у розмірі 5 500,83 грн. Окрім того, під час дорожньо-транспортної пригоди скутер марки «Вайпер» реєстраційний номер НОМЕР_2 отримав технічні ушкодження. Згідно висновку № 114 експертного авто товарознавчого дослідження від 24 квітня 2017 року вартість матеріального збитку з технічної точки зору, заподіяного власнику мотоцикла «Вайпер» реєстраційний номер НОМЕР_2 , після пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді 15 липня 2016 року, з урахуванням цих пошкоджень, становить рівним ринковій вартості КТЗ на день ДТП, а саме 19 909,43 грн. Як убачається з виписки із медичної карти амбулаторного хворого, позивач перебував на лікарняному з 15 липня 2016 року по 09 вересня 2016 року, тобто 57 календарних днів, 40 робочих днів. Згідно довідки про доходи від 13 вересня 2016 року, зарплата позивача становила 1 850,00 польських злотих + 45,00 євро за кожен день перебування у відрядженні. Таким чином, за період з 15 липня 2016 року по 09 вересня 2016 року втрачений дохід позивача становить 77 632,00 грн. Також позивач зазначав, що оскільки він поніс глибокі та тривалі фізичні страждання від отриманих травм, з відповідача необхідно стягнути 50 000,00 грн. моральної шкоди. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди згідно полісу АЕ/6863658 від 06 лютого 2016 року була застрахована в ПрАТ СК «Галицька», тому просив позовні вимоги задовольнити повністю.
 
Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 жовтня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ СК «Галицька» на користь ОСОБА_1 витрати на лікування у розмірі 5 500,83 грн та 275,04 грн спричиненої моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 49 724,96 грн на відшкодування спричиненої моральної шкоди та 77 632,00 грн на відшкодування втраченого заробітку (доходу). В решті позовних вимог відмовлено.
 
Додатковим рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2020 року стягнуто з ПрАТ СК «Галицька» на користь держави судовий збір у розмірі 57,76 грн та з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 273,57 грн.
 
Постановою Львівського апеляційного суду від 21 січня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «СК «Галицька» на користь ОСОБА_1 5 500,83 грн - витрат на лікування, 77 632,00 грн. - відшкодування втраченого заробітку (доходу) та 4 156,64 грн - моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 000,00 грн моральної шкоди. Стягнуто з ПрАТ «СК «Галицька» на користь держави 1 599,73 грн судового збору. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 768,40 грн судового збору. Сплачений ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1 841,12 грн компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.
 
ОСОБА_1 у квітні 2021 року засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 21 січня 2021 року у вищевказаній справі, в якій посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскаржуване судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2021 року - 2 270, 00 грн.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
Ціна позову у даній справі становить 153 042,26 грн (19 909,43 грн + 5 500,83 грн + 77 632,00 грн + 50 000,00 грн), яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн х 100 = 227 000,00 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.
 
Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, яким, за загальним правилом, виключається можливість перегляду ухвалених у ній судових рішень судом касаційної інстанції.
Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.
Посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню,касаційна скарга не містить. 
 
Посилання заявника на неврахування судом правових висновків Верховного Суду  (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України) є виконанням вимог процесуального закону щодо змісту будь-якої касаційної скарги, а тому самі по собі не вказують на фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики, та не свідчить про наявність інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню. Крім того, посилання заявника на постанови Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15, від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15, а також про перебування на розгляді Великої Палати Верховного Суду справи № 147/66/17 не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки вони ухвалені за інших встановлених судами фактичних обставин справи. 
 
Верховний Суд зауважує, що обґрунтування касаційної скарги підставами, передбаченими частиною другою статті 389 ЦПК України, не звільняє заявника від обов`язку, у відповідності до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, обґрунтувати підстави перегляду в касаційному порядку судових рішень у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у цій справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень про відмову у відкритті касаційного провадження.
 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
 
Верховний Суд урахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» (рішення від 09 жовтня 2018 року «Азюковська проти України»).
 
Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не наведені, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.
 
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 21 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Галицька» про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	І. Ю. Гулейков     О. В. Ступак      Г. І. Усик