Справа № 458/803/19                                        Головуючий у 1 інстанції: Кшик О.І. 
Провадження № 22-ц/811/3353/20                         Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 
Категорія:39

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        07 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Шандри М.М.
суддів: Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.
       
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» н рішення Турківського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИЛА:

       АТ КБ ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 18845,74 грн, яка виникла внаслідок невиконання позивачем зобов`язань за кредитним договором. 
       Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 01.11.2016 відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами банку", які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, що відображається у розрахунку заборгованості за договором, а тому свої зобов`язання не виконав і з нього необхідно стягнути 9722,62 грн. - заборгованість за тілом кредита, 3571,56 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 0,00 - заборгованість за нарахованими відсотками, 3577,95 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 600,00 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, а також 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 873,61 грн. - штраф (процентна складова), а також стягнути судові витрати.
       Рішенням Турківського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2020 року позов задоволено частково.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний Банк "Приватбанк" заборгованість за тілом кредиту в сумі 9722,62 грн.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний Банк "Приватбанк" суму сплаченого судового збору у розмірі 991,24 грн.
       У задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.
       Рішення суду оскаржило Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк».
       В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що позичальник отримав кредитний ліміт на кредитну картку та активно користувався кредитним лімітом Банку, що прослідковується у розрахунку заборгованості. Вказує, що суд першої інстанції за наявності поданих позивачем доказів не навів належних аргументів в чому полягають сумніви щодо обставин про не ознайомлення відповідача з істотними умовами використання кредитної картки «Універсальна». Просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволені вимог та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, в іншій частині рішення залишити без змін.
       Згідно ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи,тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
       Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
       Згідно із ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
       Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з”ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.
       З матеріалів справи убачається, що 01.11.2016 між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н. шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідно до якого позивач надав ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 10000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с.7).
        ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ними договір, що підтверджується підписом у заяві.
       До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанку» ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайтіhttps://privatbank.ua/terms/ (8-25).
       У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
       Із матеріалів справи убачається, що в порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту із його складовими частинами, внаслідок чого станом на 12.09.2019 заборгованість по кредитному договору становить 18845,74 грн. яка складається 9722,62 грн. - заборгованість за тілом кредита, 3571,56 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 0,00 - заборгованість за нарахованими відсотками, 3577,95 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 600,00 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, а також 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 873,61 грн. - штраф (процентна складова). 
       Відмовляючи у задоволені позову в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не підписав жодного документу, яким би визначалися порядок щодо відповідальності за прострочення платежів, тому вимоги про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту не підлягає до задоволення. 
       Проте, колегія суду з такими висновком не погоджується з огляду на наступне.
       На підтвердження заявлених вимог АТ КБ «ПриватБанк» надав копію анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 01.11.2016, яка підписана сторонами.
       Відповідач не заперечував факт підписання ним заяви від 01.11.2016 та отримання кредитних коштів.
       З наданого позивачем розрахунку вбачається наявність заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 3571,56 грн, тому висновок місцевого суду, щодо відмови у стягненні заборгованості за простроченим тілом кредиту не ґрунтується на вимогах закону та матеріалах справи, оскільки прострочене тіло кредиту - це ті кошти, які були надані позивачем у розпорядження відповідача та ним використані без їх повернення.
       Ураховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відмову у стягненні заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 3571,56 грн.
       Тому заборгованість за простроченим тілом кредиту 3571,56 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
       У заяві позичальника від 01.11.2016, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді пені, штрафів за порушення чи інших видів відповідальності.
       Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розміщені на сайті:https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору.
       Проте, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків,неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.
       Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
       Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.
       У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
       За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафу за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
       Ураховуючи наведене суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у стягненні з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» пені та штрафів.
       Оскільки, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, що призвело до ухвалення незаконного рішення відповідно до статті 376 ЦПК України, в цій частині слід скасувати судове рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за простроченим тілом кредиту у сумі 3571,56 грн.
       Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
       У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог судовий збір слід стягнути з ОСОБА_1 у розмірі 1344,70 грн.
       Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задоволити частково.
Рішення Турківського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за простроченим тілом кредиту – скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов в цій частині задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за простроченим тілом кредиту 3571,56 грн. 
Змінити рішення Турківського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2020 року в частині стягнення судового збору в розмірі 991,24 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» судовий збір у розмірі 1344,70 грн.
В решті рішення залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повний текст постанови складено 07 квітня 2021 року.

Головуючий        
                                               
Судді: