Номер провадження: 22-ц/813/4545/21 
Номер справи місцевого суду: 522/8297/20
Головуючий у першій інстанції Донцов Д.Ю.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Таварткіладзе О.М.,
суддів: Князюка О.В., Погорєлової С.О.
розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Одеса апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору – Приморська районна адміністрація Одеської міської ради в особі Відділу забезпечення діяльності Органу опіки та піклування про стягнення додаткових витрат на дитину та визначення місця її проживання,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору – Приморська районна адміністрація Одеської міської ради в особі Відділу забезпечення діяльності Органу опіки та піклування про стягнення додаткових витрат на дитину та визначення місця її проживання.
Позовна заява мотивована тим, що у них з відповідачем є спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб з відповідачем розірвано рішенням суду в 2017 році. Донька проживає разом з позивачем. З відповідача за рішенням суду стягуються аліменти. У зв`язку з тим, що відповідач участі у вихованні доньки не приймає, просила визначити її місце проживання разом з позивачем. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача частину додаткових витрат, які вона понесла на дитину, що складає 8 200 гривень.
Відповідач позов визнав частково, не заперечував проти визначення місця проживання дитини разом з позивачем, однак в частині додаткових витрат просив відмовити, посилаючись на необґрунтованість вимог. 
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на неповнолітню ОСОБА_3 у розмірі 8 200 гривень. Визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. Зобов`язано Управління ДКС України м. Одеси в Одеській області повернути ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 420,40 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду в частині стягнення додаткових витрат, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить стягнути з нього Ѕ частину додаткових витрат, понесених позивачкою на консультацію лікаря та щеплення дитини (1300/2 = 650 грн). В іншій частині додаткових витрат просив відмовити у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач не допускає його до участі у вихованні дитини, самостійно приймає рішення з питань, що стосуються виховання та освіти їхньої спільної доньки, що підтверджується висновком Органу опіки та піклування та його зверненням до органів поліції. Так, позивачка не узгодивши з ним питання щодо відвідування донькою центру розвитку ТОВ «Стар-Тайм», уклала з останнім договір на загальну суму 25 200 гривень. Проте, таких коштів у позивача не має та на його думку зараз існує широкий вибір закладів, які надають якісні освітні послуги у сфері культури, вокалу, хореографії та психології, авторського майстерства, вартість якого в рази менше. Крім того, відповідач може самостійно навчити дитину англійської мови, проте позивач не допускає його до виховання доньки. Крім того, на думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги витрати, пов`язані з участю дитини в розважальному проекті «Каляки-маляки». 
Таким чином, апеляційна скарга переглядається лише в частині стягнення додаткових витрат. В іншій частині рішення не оскаржено тому апеляційним судом не переглядається.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.
Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.
Задовольняючи вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності.
Проте, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.16).
Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 01.03.2017 року (а.с.17).
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26.05.2016 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини від доходу батька, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.03.2016 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 500 гривень щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Відповідно довідок, ОСОБА_2 працює в Одеському ДНЗ № 1 з 02.09.2019 року на посаді помічника вихователя дітей віком від 3-х років (а.с.21) та її дохід з вересня 2019 року по листопад 2019 рік, без врахування податків, склав 10 616,84 грн. (а.с.20).
Відповідно довідки від 11 серпня 2020 року, ОСОБА_1 працює в Управлінні державного агентства рибного господарства у Одеській області на посаді головний державний інспектор та його дохід з січня 2020 року по липень 2020 рік, без урахування податків, складає 100 107,81 грн., а з урахуванням сплачених аліментів за вказаний період - 75 080,85 грн. (а.с.96).
Відповідно довідки від 28.11.2019 року, дитина ОСОБА_3 , 2015 року народження, проживає разом з матір`ю, позивачем по справі, ОСОБА_2 , та бабусею ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.37).
Відповідно довідки, ОСОБА_3 , 2015 року народження, відвідує Одеський дошкільний навчальний заклад «Ясла-садок» № 1 комбінованого типу з 10.10.2018 року (а.с.34).
Як вбачається з матеріалів справи, дитина ОСОБА_3 , 2015 року народження, має проблеми з суглобами ніг та певні проблеми з серцем та з шлунком, що підтверджується відповідними довідками лікарів (а.с.32-33).
Відповідно матеріалів справи, дитина відвідує заняття з англійської мови, відвідує розвиваючий центр ТОВ «Стар-Тайм» та приймає участь у його проектах (Каляки-маляки). За результатами навчання у дитячому центрі ТОВ «Стар-Тайм» за перше півріччя 2019-2020 навчального року ОСОБА_3 має певні результати з естрадного вокалу, авторського мистецтва, хореографії та психології, що підтверджується висновком центру (а.с.23). 
Вартість навчання в даному центрі, відповідно договору, за період з 28.09.2019 року по 27.06.2020 року, становить 25 200 гривень (а.с.28-29).
Звертаючись з позовом про стягнення додаткових витрат, позивач просила стягнути з відповідача частину витрат понесених нею на відвідування дитиною розвиваючого центру ТОВ «Стар-Тайм», на участь в його проекті «Каляки-маляки» та на консультацію лікаря і щеплення дитини.
Так, позивачем сплачено частину вартості навчання дитини в розвиваючому центрі ТОВ «Стар-Тайм», яка складає 11 200 грн., що підтверджується квитанціями від 26.10.2019 року, 28.09.2019 року, 15.02.2020 року, 18.01.2020 року (а.с.30-31), а також кошти в сумі 3 900 грн. за участь дитини в його проекті « ОСОБА_5 , що підтверджується копією квитанції (а.с.22 зворотня сторона). 
Також позивач сплатила 1300 гривень за консультацію лікаря-педіатра та щеплення дитини, що підтверджується копією квитанції (а.с.32).
Таким чином, загальна вартість понесених позивачем витрат за заняття з англійської мови (5 257 грн.), навчання дитини в розвиваючому центрі ТОВ «Стар-Тайм» (11 200 грн.), участь в його проекті (3 900 грн.), консультацію лікаря-педіатра та щеплення дитини (1 300 грн.), становить 21 657 гривень.
Разом з тим, позивач просила стягнути з відповідача 8 200 гривень, що становить 50% від понесених нею витрат на навчання дитини в розвиваючому центрі ТОВ «Стар-Тайм» (11 200 грн.), участь в його проекті (3 900 грн.), консультацію лікаря-педіатра та щеплення дитини (1 300 грн.), які разом становлять 16 400 грн.
Понесені позивачем витрати за заняття дитини з англійської мови (5 257 грн.), про які зазначено у мотивувальній частині позовної заяви, позивачем до стягнення фактично не заявлені і до розміру позовних вимог фактично не включені.
Розглядаючи питання додаткових витрат, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.
Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.
За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
До таких правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 13.09.2017 року у справі № 6-1489цс17.
Оскільки тягар доказування покладено на позивача, то заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами.
Тобто, якщо стягнення аліментних зобов`язань викликане необхідністю дитини у вихованні, освіті, харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя і враховуються при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини.
Тому, заявляючи вимоги про одноразове стягнення додаткових витрат на дитину, необхідно надати докази усієї суми фактично понесених витрат, в той час, як заявляючи про періодичні або постійні витрати, позивач повинен довести їх необхідність.
Тобто якщо ці витрати пов`язані з розвитком здібностей дитини, наприклад музика, то необхідно надати рекомендації щодо навчання дитини у музичній школі з вказівкою тривалості повного курсу навчання, підтвердити витрати пов`язані з придбанням усіх необхідних знарядь та музичних інструментів, періодичність їх придбання, довівши суду при цьому, що заявлена сума, це лише половина тих витрат, яку необхідно на розвиток здібностей дитини. Аналогічно у випадку наявності особливих здібностей дитини у поглибленому вивченні іноземної мови, що підтверджується відзнакою у мовних олімпіадах або перемогою у конкурсах або навпаки потреба у заняттях у зв`язку з порушенням розвитку здібностей дитини, необхідно надати відповідні рекомендації, а також розрахунок вартості відповідного курсу навчання з урахуванням його тривалості.
Якщо ці витрати пов`язані з особливим станом здоров`я дитини, то необхідно надавати медичні довідки, висновки лікарів, їх рекомендації щодо лікування дитини в Україні чи за кордоном, тривалості та періодичність лікування та з урахуванням цього розрахунок його вартості, а також про вартість ліків, які необхідно придбавати дитині або вартість процедур, які необхідно зробити.
В даному випадку, понесені позивачем витрати на навчання дитини в розвиваючому центрі ТОВ «Стар-Тайм» (11 200 грн.), участь в його проекті (3 900 грн.) не є тими витратами, які у розумінні ст. 185 СК України викликані особливими обставинами. 
Так, звертаючись до суду із вимогами про стягнення додаткових витрат, понесених позивачем на відвідування дитиною розвиваючого центру ТОВ «Стар-Тайм» та участь в проекті «Каляки-Маляки», позивач не надає рекомендацій педагогів (лікарів), що дитина потребує цих занять для нормалізації свого розвитку, або, що дитина має особливі здібності, що підтверджується її відзнаками або перемогами у відповідних конкурсах або навпаки потреба у цих заняттях. В даній ситуації, відвідування дитиною розвиваючого центру ТОВ «Стар-Тайм» та участь у розважальному проекті «Каляки-Маляки» відноситься до загального розвитку дитини і не є обов`язковим, а є добровільним волевиявленням одного із батьків – матері дитини та не пов`язаний з особливими обставинами, що мають істотне значення.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що понесені позивачем витрати на відвідування дитиною розвиваючого центру ТОВ «Стар-Тайм», на участь дитини в проекті «Каляки-маляки» не є у розумінні ст. 185 СК України витратами, які викликані особливими обставинами, а є добровільним волевиявленням матері.
Так само відвідування дитиною занять з англійської мови не обумовлено рекомендаціями педагогів (лікарів), що дитина потребує цих занять для нормалізації свого розвитку (відставання дитини у розвитку), а є добровільним волевиявленням матері і тому не є у розумінні ст. 185 СК України витратами, які викликані особливими обставинами. 
При цьому, відповідач зазначає, що він бажає приймати участь у вихованні дитини, проте позивач продовжує йому перешкоджати брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, що підтверджується висновком Органу опіки та піклування та зверненням відповідача до органів поліції.
Разом з тим, апелянт не заперечував щодо стягнення з нього половину витрат, понесених позивачем на консультацію лікаря та щеплення дитини. 
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду в частині задоволення вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення 50% додаткових витрат понесених на відвідування дитиною розвиваючого центру ТОВ «Стар-Тайм», на участь дитини в проекті «Каляки-маляки» на загальну суму 15 100 грн. (11 200 + 3 900), тобто 7 550 грн. з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні у цій частини вимог та стягнення з відповідача 50% додаткових витрат на консультацію лікаря та щеплення дитини 650 грн. (1 300/2=650).
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, апеляційний суд
                                                          П О С ТА Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2020 року в частині стягнення додаткових витрат змінити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати у розмірі 650 гривень понесених ОСОБА_2 на консультацію лікаря та щеплення дитини.
В іншій частині вимог про стягнення додаткових витрат на відвідування дитиною розвиваючого центру ТОВ «Стар-Тайм», на участь дитини в проекті «Каляки-маляки» - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено: 31.05.2021 року.

               Головуючий                                                                               О.М. Таварткіладзе
                    
               Судді:                                                                                         О.В. Князюк

               С.О.Погорєлова