Ухвала
 
27 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 607/891/17
провадження № 61-3856ск21 
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , від імені яких діє адвокат Курило Вікторія Григорівна, на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа - ОСОБА_1 , про припинення договору поруки, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , про визнання кредитного договору удаваним та визнання його таким, що був укладений у національній валюті України, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У січні 2017 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк») звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором від 29 травня 2008 року № BL4479 в розмірі 7 979,02 доларів США з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , як солідарного боржника ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , як солідарного боржника ОСОБА_1 .
 
У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив застосувати наслідки удаваного правочину та зобов`язати АТ «Універсал Банк» провести перерахунок погашення кредиту, виходячи з розміру кредиту в національній валюті України.
 
У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив визнати припиненими зобов`язання за укладеним ним з банком договором поруки від 29 травня 2008 року № BL4479/3.
 
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області рішенням від 22 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою Тернопільського апеляційного суду                   від 09 лютого 2021 року, позов АТ «Універсал Банк» задовольнив. Стягнув з               ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , як солідарного боржника ОСОБА_1 , та з ОСОБА_2 , як солідарного боржника ОСОБА_1 , суму боргу за кредитним договором від 29 травня 2008 року № BL4479 в розмірі 7 979,02 доларів США. Стягнув в рівних частках з        ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 3 311,73 грн. У задоволенні зустрічних позовів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовив. 
 
09 березня 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , від імені яких діє адвокат Курило В. Г., подали засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня                  2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року (повний текст якої складено 15 лютого 2021 року) у вищевказаній справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 18 березня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліківдесять днів з дня вручення ухвали, а саме - заявникам слід було надати уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено конкретну обов`язкову підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), та надати копії скарги відповідно до кількості учасників справи, а також надати квитанції (платіжні доручення) про сплату судового збору, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.
 
На виконання вимог вказаної ухвали ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , від імені яких діє адвокат Курило В. Г., подали засобами поштового зв`язку клопотання про зменшення розміру судового збору за подання касаційної скарги, яке мотивовано тим, що вони не мають змоги сплатити судовий збір у розмірі визначеному в ухвалі Верховного Суду від 18 березня 2021 року, оскільки на даний час жодний із них не має доходів, а тому просили зменшити розмір сплати судового збору за подання касаційної скарги до 1 200 грн з кожного.
 
На підтвердження наведеного заявниками надано відповідні докази, а саме: відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 15 березня 2021 року №№ 843, 844, 845 на ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , де вказано про відсутність доходів. А також надано квитанції від 09 квітня 2021 року №№ 11437, 11583, 11549 про сплату судового збору за подання касаційної скарги в розмірі по 1 200 грн з кожного. 
 
Клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», частини першої статті 136 ЦПК України, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.
 
Пунктом 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови що предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
 
За правилами частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» та частини третьої статті 136 ЦПК України суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цих статей.
 
Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
 
Європейський суд з прав людини виходить з того, що судовий збір має бути «розумним», тобто таким, що, з урахуванням фінансового положення заявника, може бути ним сплачений. Адже невиправдано великий його розмір, який не враховує фінансове положення заявника, а розраховується на основі певного відсотка від суми, що є предметом розгляду справи, може бути розцінений як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя. Зокрема, така позиція була викладена у справі «Георгел і Георгета Стоїческу проти Румунії» (рішення від 26 липня 2011 року).
 
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Особливо це стосується порушення заявником процедури касаційного провадження.
 
У той же час, гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду.
 
При вирішенні питання про відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.
 
Враховуючи, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, і приймаючи до уваги те, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, суд касаційної інстанції вважає за можливе клопотання задовольнити, а саме - зменшити  ОСОБА_1 ,              ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розмір судового збору за подання касаційної скарги у цій справі, визначивши його у розмірі по 1 200 грн з кожного. 
 
Проте, заявниками не подано до суду уточненої редакції касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено конкретну обов`язкову підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), та не додано копії скарги відповідно до кількості учасників справи.
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Враховуючи викладене, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надіслати на адресу суду нову редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено конкретну обов`язкову підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), та надати її копії відповідно до кількості учасників справи.
 
Згідно з частиною другою статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
 
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків касаційної скарги.
 
Керуючись статтями 127, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , від імені яких діє адвокат Курило Вікторія Григорівна, про зменшення розміру судового збору за подання касаційної скарги задовольнити.
 
Зменшити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розмір належного до сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року до 1 200 грн з кожного. 
 
Продовжити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , від імені яких діє адвокат Курило Вікторія Григорівна, строк для усунення зазначених недоліків касаційної скарги десять днів з дня отримання цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникам. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                               А. Ю. Зайцев