ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

08 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/5149/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,     
  
          розглянувши в порядку письмового провадження  в місті Дніпро апеляційну скаргу фізичної особи – підприємця ОСОБА_1        
          на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду   від 12 березня 2021   року, (суддя суду першої інстанції Черниш О.А.), прийняте в порядку спрощеного провадження в м. Кропивницький,  в адміністративній справі №340/5149/20     за позовом  фізичної особи – підприємця ОСОБА_1  до  Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки   про визнання протиправною та скасування постанови,-  
в с т а н о в и в :
          10.11.2020 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанови №222078 від 27.10.2020 року про застосування адміністративно-господарського штрафу. 
Позов мотивовано тим, що 23.09.2020 року посадовими особами відповідача проведено габаритно-ваговий контроль належного позивачу транспортного засобу, яким перевозився бетон в рідкому стані, за результатами якого зроблено безпідставний висновок про перевищення нормативних вагових параметрів та згодом прийнято спірну постанову №222078 від 27.10.2020 року про накладення на нього штрафу у розмірі 8500 грн. Позивач стверджує, що при здійсненні габаритно-вагового контролю порушено вимоги Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 року, а отримані в результаті зважування дані є недостовірними. Зокрема, позивач вказує, що для визначення фактичної маси та навантаження на осі транспортного засобу відповідачем мала б застосовуватися відповідна методика, але не застосовувалася, оскільки така не затверджена у встановленому законом порядку. Відсутність методики, затвердженої спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, не дає можливості з достовірністю встановити, що перевезення вантажу здійснювалося з перевищенням вагових обмежень на здвоєну вісь при перевезенні рідкого вантажу. 
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 березня 2021 року в задоволенні адміністративного позову – відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду  першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована доводами адміністративного позову.  Також, позивач зазначає, що приписи методики не розповсюджуються на транспортні засоби, що перевозять рідкий вантаж або вантаж, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу у русі (тобто з сипучим вантажем).
Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу. Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги вказаний відзив на апеляційну скаргу, оскільки він поданий із порушенням ст. 304 КАС України, а саме: до відзиву не додано доказів його надіслання іншій стороні.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку дослідженим судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав. 
ОСОБА_1 з 04.07.1997 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, основним видом його економічної діяльності є вантажний автомобільний транспорт. (а.с. 59 – 61)
Позивач використовує у господарській діяльності транспортний засіб - вантажний автомобіль марки КАМАЗ 53229 (бетонорозмішувач), д.н.з. НОМЕР_1 , що належить громадянину ОСОБА_2 (а.с. 49)
Посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області 23.09.2020 року проведено рейдову перевірку транспортних засобів, автомобільних перевізників, водіїв, що здійснюють перевезення пасажирів, вантажів на автомобільній дорозі Н-14 "Олександрівка – Кропивницький – Миколаїв" км 75 + 812 щодо дотримання ними вимог чинного автотранспортного законодавства України. 
У ході рейдової перевірки здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу - вантажного автомобіля КАМАЗ 53229, д.н. НОМЕР_1 , яким на підставі ТТН №23/09 від 23.09.2020 року здійснювалося перевезення вантажу (бетону М-200), та яким керував водій ОСОБА_2 (а.с. 47) 
За наслідками зважування транспортного засобу складено довідку №030915 від 23.09.2020 року про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акт №034431 від 23.09.2020 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, згідно з якими встановлено перевищення вагових обмежень осьових навантажень на здвоєну вісь транспортного засобу: замість нормативно допустимих 16 тон фактичне навантаження становило 17,1 тон. (а.с. 39 – 40, 42)
На підставі цих документів сформовано розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №1711 до акту №034431 від 23.09.2020 року, яким позивачу нараховано до сплати 9 євро. (а.с. 41)
За результатами перевірки також складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №239950 від 23.09.2020 року, яким зафіксовано порушення, передбачене абз.14 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу. (а.с. 38)
Повідомлення про час і місце розгляду справ про порушення законодавства про автомобільний транспорт, який був призначений на 27.10.2020 року, направлено позивачу поштою 02.10.2020 року та вручено йому 07.10.2020 року. (а.с. 37, 43, 44) 
У зв`язку з реорганізацією в структурі Державної служби України з безпеки на транспорті, проведеною на виконання розпорядженням Кабінету Міністрів України №196-р від 03.03.2020 року "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті", управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській  області реорганізовано шляхом злиття з управлінням Укртрансбезпеки у Черкаській області в Центральне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки, до якого перейшли функції і повноваження у сфері реалізації державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті.
В.о. заступника начальника Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, виніс постанову №222078 від 27.10.2020 року, якою на підставі абз.14 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" до ФОП ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що склало 8500 грн. (а.с. 36)
Не погодившись з постановою №222078 від 27.10.2020 року, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що габаритно-ваговий контроль транспортного засобу було здійснено на обладнанні, яке відповідає метрологічним та технічним вимогам.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно із ст.48 Закону України “Про автомобільний транспорт”,       автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
Згідно з абзацом 14 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", яким передбачено, що за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу до автомобільних перевізників застосовується штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Відповідно до п.22.5 “Правил дорожнього руху”, затверджених 10.10.2001 постановою Кабінету Міністрів України №1306 (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. (…).
Відповідно до пункту 6 Правил №30 дозвіл видається: уповноваженим підрозділом Національної поліції - у разі виїзду за межі України або в`їзду на територію України виключно великогабаритними транспортними засобами; уповноваженими підрозділами Національної поліції в областях, м. Києві, а також Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, - якщо маршрут пролягає в межах Автономної Республіки Крим, області, між областями або між Автономною Республікою Крим, мм. Києвом і Севастополем та іншими адміністративно-територіальними одиницями.
Пунктом 7 Порядку №30 передбачено, що дозвіл видається на одноразовий проїзд великогабаритного та великовагового транспортного засобу. У разі здійснення постійних проїздів по одному маршруту тим самим транспортним засобом дозвіл може видаватися на кілька проїздів, але не більше ніж на три місяці.
Згідно з пунктом 25 Правил №30 забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред`являтися на вимогу уповноважених осіб.
Постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 року "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (надалі - Порядок №879).
За визначеннями, наведеними у пункті 2 Порядку №879: 
2) вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології; 
3) великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки; 
4) габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; 
5) дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. №30 "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами", після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов;
11) точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.
Згідно з пунктами 3, 4, 6 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.
Робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою, її територіальними органами, службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.
Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.
За змістом пунктів 15, 16, 18, 20 Порядку №879, контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль. 
Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль. 
За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення. У разі пред`явлення водієм транспортного засобу міжнародного сертифіката зважування габаритно-ваговий контроль у частині зважування не здійснюється. 
За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.
Відповідно до пункту 21 Порядку №879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України. 
У разі здійснення руху з порушенням умов, визначених у дозволі на рух, подвійний розмір застосовується в частині перевищення фактичних показників над показниками, визначеними у дозволі, за пройдену частину маршруту. Довідка про здійснення габаритно-вагового контролю та/або сертифікат зважування, або документ щодо внесення плати за проїзд є чинними протягом усього маршруту.
Наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 року №1007/1207, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 року за №215/24992, затверджено Порядок взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування (надалі - Порядок №1007/1207).
Згідно з пунктом 3 Порядку №1007/1207 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.
Відповідно до пункту 4 Порядку №1007/1207 посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю: 3) здійснюють зупинку транспортного засобу для здійснення габаритно-вагового контролю у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) з дотриманням Правил дорожнього руху та Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року №422; 4) видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю (додаток 1); 5) складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; 9) при здійсненні габаритно-вагового контролю перевіряють у водіїв великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів наявність дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформлених та виданих в установленому законодавством порядку; 10) у разі відсутності документів, визначених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", застосовують до автомобільних перевізників адміністративно-господарські штрафи, визначені статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Встановлені обставини справи свідчать, що у ході рейдової перевірки 23.09.2020 року посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області на пересувному пункті габаритно-вагового контролю проведено точний габаритно-ваговий контроль належного позивачу транспортного засобу - трьохвісного вантажного автомобіля типу бетонорозмішувач - шляхом його осьового зважування. 
Згідно з показаннями ваг (талон №35078 від 23.09.2020 року) осьове навантаження цього транспортного засобу склало 6, 14 т - на першу вісь, 8,6 т – на другу вісь, 8,5 т  - на третю вісь, а повна фактична маса транспортного засобу склала 23, 24 т. (а.с. 42) З огляду на те, що відстань між другою та третьою осями вантажного автомобіля становила менша 2,5 м, тому вони є здвоєними, а навантаження на них склало 17,1 т. Наведене свідчить, що навантаження на здвоєну вісь автомобіля на час перевірки перевищувало нормативно допустимий параметр осьового навантаження у 16 т, установлений п.22.5 Правил дорожнього руху, на 1,1 т, або на 6%.
Вказані  обставини підтверджуються довідкою про результати здійснення габаритно-вагового контролю №030915 від 23.09.2020 року, актом №034431 від 23.09.2020 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, розрахунком плати за проїзд №1711 до цього акту.
Доказів наявності у позивача як у автомобільного перевізника відповідно  дозволу при перевезенні 23.09.2020 року вантажу вантажним автомобілем КАМАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 на автомобільній дорозі Н-14, ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано. 
          Посилання позивача на зміст накладної №237 від 23.09.2020 року, виданої йому вантажовідправником, про вагу вантажу та загальну вагу автомобіля з вантажем, яка не перевищувала максимальну дозволену масу та не відповідає результатам зважування про повну фактичну масу, зафіксованим у талоні №35078 від 23.09.2020 року (а.с. 14), першої інстанції правильно не прийняв до уваги, оскільки у даному випадку проводився не документальний габаритно-ваговий контроль (визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу), а точний габаритно-ваговий контроль шляхом осьового зважування транспортного засобу на пересувному пункті габаритно-вагового контролю. 
Щодо доводів позивача про неврахування відповідачем при зважуванні транспортного засобу властивостей вантажу, який він перевозив (суміш бетонна), суд першої інстанції правильно вказав, що згідно з пунктом 22.2 Правил дорожнього руху водій перед початком руху зобов`язаний перевірити надійність розташування і кріплення вантажу, а під час руху - контролювати це, щоб запобігти його падінню, волочінню, травмуванню супроводжуючих осіб чи створенню перешкод для руху.
Відповідно до пунктів 8.1, 8.2 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року №363, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20.02.1998 року за №128/2568 (надалі – Правила №363), типи та кількість рухомого складу, потрібного для виконання перевезень вантажів, визначаються Перевізником залежно від обсягу і характеру перевезень.
Вантажі розміщують так, щоб маса вантажу рівномірно розподілялася між автомобілем і причепом.
Згідно з пунктами 12.1, 12.5 Правил №363 при транспортуванні вантажів слід дотримувати вимог Правил дорожнього руху України. 
Для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.
Згідно з пунктом 22.5.1  Правил №363 рідкий бетон і будівельні розчини перевозяться автомобілями-самоскидами, автомобілями з кузовами ковшового або бункерного типу, автомобілями-цистернами. 
Отже, позивач як автомобільний перевізник несе відповідальність за дотримання габаритно-вагових параметрів при перевезенні вантажів, а тому, завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси, зобов`язаний враховувати дозволені нормативні навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, а тому повинен використовувати в таких випадках транспортний засіб з відповідними технічними параметрами, з урахуванням специфіки вантажу.
          Стосовно доводів позивача про відсутність відповідної методики, затвердженої спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, якою мали керуватися посадові особи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю, суд зазначає, що за змістом статей 4, 29 Закону України "Про дорожній рух", статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України. 
Такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком №879, а пункт 19 цього Порядку, який передбачав, що під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку, виключено постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №671. 
Тож посадові особи відповідача при визначенні габаритно-вагових параметрів транспортного засобу позивача правомірно керувалися Порядком №879.
Таке правозастосування відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 02.08.2018 року у справі №820/1420/17, від 21.09.2018 року у справі №804/5296/17.
          Стосовно доводів позивача про неможливість врахування результатів вагово-габаритного контролю із посилання на практику Верховного суду, викладену в адміністративних справах №816/2329/13-а (постанова від 12.04.08.2018 року), №826/442/13-а (постанова від 16.01.2018 року), №821/597/17 (постанова від 12.06.2018 року), суд апеляційної інстанції зазначає, що вказані доводи є необґрунтованими, а судова практика на яку посилається позивач стосується інших спірних, які є відмінними від тих, що становлять предмет даної справи. Так, у наведених позивачем справах та судових рішеннях Верховний Суд  переглядав судові рішення з приводу спорів щодо правомірності та обґрунтованості наказів про призначення податкових перевірок, прийняття податкових повідомлень – рішень, натомість предметом оскарження у даній справі є постанова про накладення адміністративно-господарських санкцій за порушення правил перевезення великогабаритних вантажів. 
          Доводи позивача з приводу того, що діапазон ваг не дозволяє вимірювати великогабаритні транспортні засоби суд апеляційної інстанції також вважає необґрунтованими оскільки згідно із змістом свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки, воно містить характеристики та діапазон вимірювання НмГЗ -500 кг, НГЗ-15  000 кг щодо кожної платформи ваг, а не щодо ваг загалом як на те вказує позивач. 
          З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції виходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду, а тому підстави для зміни або скасування рішення суду – відсутні.  

Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.03.2021 року в адміністративній справі №340/5149/20 – залишити без змін.
                    Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай