ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року	Львів	Справа № 380/4886/21 пров. № А/857/8912/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
головуючого судді                                                    Ніколіна В.В.
суддів                                                                         Большакової О.О., Пліша М.А.
за участі секретаря судового засідання                          Хомича О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу керівника Самбірської окружної прокуратури Львівської області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року (суддя – Сидор Н.Т., м. Львів) у справі за адміністративним позовом керівника Самбірської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави до Самбірської районної ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство культури та інформаційної політики України, про визнання протиправним та скасування рішення,-
ВСТАНОВИВ:
Керівник Самбірської окружної прокуратури Львівської області у березні 2021 року звернувся до суду в інтересах держави з адміністративним позовом до Самбірської районної ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство культури та інформаційної політики України, у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Самбірської районної ради № 683 від 03.11.2020 «Про припинення комунального закладу централізована бібліотечна система Самбірського району». 
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року відмовлено у відкриті провадження в адміністративній справі №380/4886/21. 
Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржив керівник Самбірської окружної прокуратури, який із покликанням на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для розгляду. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що даний спір підлягає розгляду за правилами КАС України, оскільки до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в  тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.
Відповідач та третя особа правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції прийшов до висновку, що спірні правовідносини не є публічно-правовими у розумінні норм КАС України, що є підставою для відмови у відкриття провадження у справі, оскільки дана справа не підлягає розгляду адміністративним судом.
Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції і надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, зазначає наступне.
Згідно із частиною першою  статті 2 КАС України  завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За положеннями пунктів 1, 2 та 7 частини першої  статті 4 КАС України  адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Відповідно до частини першої  статті 19 КАС України  юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
При визначенні предметної юрисдикції справи суд має виходити із суті права/інтересу, за захистом якого особа звертається до суду, та мети звернення з позовом, оскільки саме такі критерії розмежування належності спору до тієї чи іншої юрисдикції дають змогу найбільш ефективно захистити порушене право позивача.
Статтею 2 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні»  (далі - Закон № 280/97-ВР) встановлено, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах  Конституції  і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
Відповідно до частини першої  статті 3 вказаного Закону  громадяни України реалізують своє право на участь у місцевому самоврядуванні за належністю до відповідних територіальних громад.
Частиною першою статті 10 Закону № 280/97-ВР врегульовано, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження 
Згідно з пунктом 20 частини першої  статті 43 Закону  № 280/97-ВР  виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються в установленому  законом  порядку питання щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників.
Положеннями  статті 60 цього Закону  визначено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема, на заклади освіти. Районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад.
Відповідно до статті 32 Закону № 280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, управління закладами освіти, охорони здоров`я, культури, фізкультури і спорту, оздоровчими закладами, молодіжними центрами, які належать територіальним громадам або передані їм, молодіжними підлітковими закладами за місцем проживання, організація їх матеріально-технічного та фінансового забезпечення.
Відповідно до  статті 59 Закону № 280/97-ВРрада  в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності  Конституції  або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.
З наведених норм можна зробити висновок, що прийняття рішень щодо управління закладами освіти, в тому числі бібліотек, є як реалізацією державної політики у сфері освіти, так і виконанням від імені територіальної громади управлінської функції у сфері управління закладами освіти шляхом прийняття відповідних нормативних актів, а відтак - є актом органу місцевого самоврядування як суб`єкта владних повноважень у розумінні  статті 4 КАС України.
З огляду на те, що предметом спору в цій справі є рішення органу місцевого самоврядування, і таке рішення впливає на інтереси територіальної громади в цілому, то керівник Самбірської окружної прокуратури Львівської області обгрунтовано оскаржив його в порядку адміністративного судочинства.
Вказана позиція узгоджується з правовою позицією, що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №1340/5441/18.
Згідно зі статтею 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Відповідно до частини третьої статті 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Враховуючи вище викладене, колегія судів приходить до переконливого висновку про те, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, як винесена із порушенням норм процесуального права, із направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.
Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу керівника Самбірської окружної прокуратури Львівської області задовольнити.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року про відмову у відкритті провадження у справі №380/4886/21 скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 29 червня 2021 року