У х в а л а  
 
06 квітня 2021 року
м. Київ
 
справа № 753/16728/19
провадження № 61-2327 ск 21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О.,     Стрільчука В. А.,  
 
розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Альфа-банк» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 червня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року в справі за позовом  ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк», державного реєстратора Мосійчук Оксани Василівни державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» про скасування державної реєстрації права власності,
 
В с т а н о в и в:
 
У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в Дарницький районний суд             м. Києва з позовом до акціонерного товариства «Укрсоцбанк»                      (далі - АТ «Укрсоцбанк»), державного реєстратора Мосійчук О. В., державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою»                (далі - ДП «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою»)  про скасування державної реєстрації права власності.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03 червня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено; скасовано державну реєстрацію права власності за АТ «Укрсоцбанк»  на квартиру АДРЕСА_1 ; скасовано запис у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 30584533 від               01 березня 2019 року щодо реєстрації за АТ «Укрсоцбанк»  права приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 ; вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Київського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року апеляційну скаргу представника АТ «Альфа-Банк» (який є правонаступником АТ «Укрсоцбанк») - Гамор Н. В. залишено без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 червня 2020 року - без змін.
12 лютого 2021 року представник АТ «Альфа-банк» - Тищенко К. О. надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 червня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року. 
 
У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 червня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року, і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
 
Ухвалою Верховного Суду від 22 лютого 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги до 22 березня 2021 року, який не міг перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали, зокрема, для надання обґрунтованої заяви з іншими підставами для поновлення строку на касаційне оскарження із наданням відповідних доказів.
 
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 22 лютого 2021 року, представник заявника надіслав клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, посилаючись на те, що він пропустив цей строк з поважних причин. У клопотанні зазначає, що АТ «Альфа-банк» отримало копію оскаржуваної постанови на електронну пошту 30 грудня 2020 року. Крім того, АТ «Альфа-банк» не міг вчасно подати до суду касаційну скаргу у зв`язку з карантинними обмеженнями та тому, що працівник, який супроводжував цю справу, звільнився. 
 
Статтею 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
 
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
 
Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.
 
Повний текст постанови апеляційного суду складений 28 грудня                      2020 року, тобто, відповідно до статті 390 ЦПК України, строк на касаційне оскарження цього судового рішення закінчився 27 січня 2021 року, однак касаційна скарга надіслана заявником до Верховного Суду лише                      12 лютого 2021 року.
 
Зазначені АТ «Альфа-банк» обґрунтування пропуску строку на касаційне оскарження не заслуговують на увагу, оскільки надані докази не підтверджують поважності причин пропуску строку на подання касаційної скарги. Наданими документами не підтверджується наявність непереборних причин, які не залежали від волі особи та об`єктивно унеможливлювали подання касаційної скарги у визначений законом строк. 
 
Тому, враховуючи, що постанову Київського апеляційного суду                              від 17 грудня 2020 року заявник отримав 31 грудня 2020 року, а строк на касаційне оскарження сплив 31 січня 2021 року та те, що заявник подав касаційну скаргу 12 лютого 2021 року, тобто через 12 днів після закінчення строку на касаційне оскарження, тому вказані причини пропуску строку на подання касаційної скарги є неповажними.
 
Разом з тим, у касаційній скарзі не зазначено інших належних та обґрунтованих доводів, які б свідчили про неможливість чи наявність перешкод у заявника своєчасно звернутися до Верховного Суду з касаційною скаргою на судові рішення.
 
Таким чином, вимоги ухвали Верховного Суду від 22 лютого 2021 року належним чином виконані не були.
 
Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.                     
 
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
 
З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на касаційне оскарження судових рішень, особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на своєчасне одержання судових рішень, а також підготовку касаційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.
       
У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі № 3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України,                    № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).
 
Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності. У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. 
 
При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.
 
Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).
 
У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.
 
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.
 
Положення аналогічного змісту містить також частина третя статті 393 ЦПК України.
 
Оскільки, зазначені підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження рішення Дарницького районного суду                    м. Києва від 03 червня 2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року є неповажними, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
 
Керуючись частиною третьою статті 393, пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
У х в а л и в:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Альфа-банк» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 червня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк», державного реєстратора Мосійчук Оксани Василівни державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» про скасування державної реєстрації права власності.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                          В. М. Ігнатенко

 
                                                                                                                       С. О. Карпенко

 
                                                                                                                      В. А. Стрільчук