ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1610/20  Номер провадження 22-ц/814/1339/21	Головуючий у 1-й інстанції Солоха О. В.  Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі головуючого :
судді-доповідача Абрамова П.С., суддів Кривчун Т.О. Чумак О.В. 
       розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, апеляційну  скаргу ОСОБА_1 
       на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 16 березня 2021 року ухваленого суддею Солоха О.В.
               у справі за позовом акціонерного товариства Комерційний банк « Приватбанк» ( далі АТ КБ « Приватбанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;
28.10.2020 року АТ КБ « Приватбанк» звернулося д суду з вимогами про стягнення з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 82336 грн. 49 коп.
Вказували, що 08.02.2011 року ОСОБА_1 звернувся до них із заявою б/н з метою отримання банківських послуг.. Вказана заява була задоволена, та відповідачу видано кредитні картки, якими він користувався, однак належним чином свої обов`язки щодо повернення грошових кошів не виконував , та утворилася заборгованість в загальному розмірі 82336 грн. 49 коп. , яка складається із 57412 грн. 91 ко. Заборгованість за тілом кредиту , 11999, 78 грн. заборгованість за відсотками та 12923 грн. 80 коп. нарахована пеня. 
Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 16 березня 2021 року позовні вимоги були задоволено частковою
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ « Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 57412 грн. 91 коп. та судові витрати із сплати судового збору в розмірі 1465 грн. 72 коп.
короткого змісту вимог апеляційної скарги;
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 прохає рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення . яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;
Вказував, що не доведено обставини, що мають значення я справи . які суд вважав доведеними. , що з 31.01.2017 року кредитний ліміт був збільшений до 20100 грн., а розрахунок банку про наявність заборгованості за тілом кредиту в розмірі 57412 грн. 91 коп. значно перевищує суму ліміту кредиту.
Зазначав, що укладений між сторонами кредитний договір від 08.02.2011 року є недійсним.
Наголошував на пропуску позивачем строків позовної давності та що відповідач з вересня 2016 року знав про порушення свого права.
встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;
Місцевим судом вірно встановлено , що 08.02.2011 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір у формі анкети заяви, відповідно до умов якої , позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку , який з 31.01.2017 року збільшений до 20100 грн.
Також місцевий суд встановив той факт, що умови вказаної заяви анкети не містять положень щодо розміру відсоткової ставки за користування кредитними коштами та штрафних санкцій за несвоєчасне повернення кредитних коштів, Умови та правила надання банківських послуг» відповідачем у справі не підписані та не можуть братися до уваги, в зв`язку з чим позовні вимоги банку про стягнення відсотків та пені є , необґрунтовані та задоволенню не підлягають, що відповідає правовій позиції Верховного Суду висловленій у справі № 342/180/17.
Також суд встановив, що у відповідності з розрахунком банку розмір заборгованості за тілом кредиту становить 57412 грн. 91 коп. , яка і підлягає стягненню на користь позивача.
Строки позовної давності позивачем не пропущені.
Апеляційний суд вважає , що висновки місцевого суду ухвалені відповідно до вимог матеріального права, однак не в повній мірі відповідають наявним в матеріалах справи доказам. 
У відповідності з вимогами ч.1 ст. 367 ЦПК України Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи, що сторони не оскаржили судове рішення в частині відмови у стягненні відсотків та штрафних санкцій, апеляційний суд не вбачає підстав для виходу за межі доводів апеляційної скарги, та перегляду в цій частині рішення суду . 
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.
Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України).
Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення позичальником зобов`язання, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України.
Надаючи оцінку поданим сторонами доказам, суди повинні оцінювати кожний доказ окремо, а потім надавати оцінку сукупності доказів у їх співвідношенні. При цьому суд має з`ясовувати як належність та допустимість доказів за формою та їх відношенням до правовідносин між сторонами, так і за їх змістом.

Щодо заборгованості за тілом кредиту : 

ОСОБА_2 зазначає про те. що в нього встановлено кредитний ліміт в розмірі 20 100 грн, тому в жодному випадку заборгованість за тілом кредиту не може становити 57412 грн. 91 коп. 
Як вбачається матеріалів справи та вірно встановлено місцевим судом 08.02.2011 року між сторонами було укладено кредитний договір у формі заяви анкети на видачу кредитних коштів. ( а. с. 14). 

Протягом дії кредитного договору відповідач отримував кредитні картки, якими активно користувався, здійснюючи різні покупки та проводячи банківські операції, що слідує з виписки з особового рахунку ОСОБА_1 
( а.с.61 - 50 ).
З матеріалів справ и вбачається, що 08.04.2016  року ОСОБА_2 здійснено поповнення кредитної картки № НОМЕР_1 ( з терміном дії до 03.18 року) на 17010 грн.02 коп. та на вказану дату заборгованості за кредитними картками у нього не було. ( а .с. 53) Після вказаної дати ОСОБА_1 продовжував користуватися кредитними картками здійснюючи їх використання.
Місцевий суд встановив, та в зазначеній частині рішення місцевого суду не оскаржено, що нарахування банком відсотків за користування кредитними коштами та штрафних санкцій не відповідає умовам укладеного договору та є незаконним.
Крайнє використання кредитної картки № НОМЕР_2 ( з терміном  дії  до   11/22  року ) ОСОБА_1 мало місце 08.04.2019 року, була здійснена покупка на суму 1004 грн, 44 коп. 
Загальний баланс заборгованості на дану дату зазначено 46059 грн. 45 коп. 
Після вказаної дати банком самостійно здійснювалися операції щодо списання заборгованостей , нарахування штрафних санкцій , та пені, що призвело до нарахування боргу станом на 01.03.2020 рок в розмірі 82336 грн. 49 коп.
     Проаналізувавши  виписку з  особового рахунку   ОСОБА_2  за період з 08.04.2016  року  по  08.04.2019 року   судом встановлено , що в цей період  ОСОБА_2 :
        -використано грошові кошти ( здійснено зняття готівки, грошові переводи та покупки ) на загальну суму  50  685 грн. 
- поповнено рахунки ( шляхом внесення готівкових котів, переказ з банківських карток та автоматичне списання банком з інших карт ) на загальну суму 41628,69 грн. ;
Згідно випискою з особового рахунку, після 08.04.2019 року кредитні картки поповнено на загальну суму 5007,77.
Всього поповнено рахунки на погашення заборгованості на загальну суму 46 636, 46 грн.
Різниця між використаними коштами та сплаченими на погашення заборгованості становить : 50685 – 46636, 46 грн. = 4048 грн. 54 коп. 
Тому саме вказана сума підтверджується як заборгованість , та підлягає стягненню з відповідача на користь банку.
Доводи скарги щодо пропуску строку позовної давності.
       Місцевий суд вірно встановив, що доводи ОСОБА_2 щодо пропуску строків позовної давності є необґрунтованими . 
З виписки з особового рахунку вбачається, що ОСОБА_2 протягом 2016 - 2019 року здійснювалися операції за кредитними картками, в тому числі і їх поповнення. 
Трьохрічний строк позовної давності для звернення до суду позивачем пропущений не був. 
Місцевий суд вірно встановив, що строк дії останньої кредитної картки закінчується в 2022 році. Останнє готівкове поповнення кредитної картки мало місце в січні 2019 року , а безготівкове протягом 2019 року . До суду з позовом банк звернувся в жовтні 2020 року в межах трьохрічного строку позовної давності. 
Періодичне поповнення кредитної картки свідчить про те, що з кожним її поповненням строк позовної давності переривався і розпочинався заново, що відповідає вимогами ч.1 ст. 264 ЦК України. 
Доводи апеляційної скарги в зазначеній частині свого підтвердження не знайшли.
висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;
Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. ст. 376 ЦПК України Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
Враховуючи, що апеляційним судом встановлено розмір заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4048 грн. 54 коп. , рішення місцевого суду підлягає зміні , зменшенню стягнутого боргу до вказаної суми. 

Підлягають зміні і стягнуті місцевим судом судові витрати у справі.
Так, ціна позову складає 82336, 49 грн, задоволенню підлягає позов на суму 4048,54 грн, що становить 4,92 % від задоволеної суми.
При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2102  грн. 
У відповідності з вимогами ч.1 ст. 141 ЦПК України відшкодуванню на їх користь підлягає пропорційно до задоволеної частки 88 грн. 28 коп. 
       В зазначеній частині рішення місцевого суду необхідно змінити.
За апеляційний розгляд справи відповідачем ОСОБА_2 сплачено 2198 58 грн. , тому відшкодувати на його користь банк повинен пропорційно до задоволених позовних вимог 2089, 59 грн.
       Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п.3 ч.1 ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
            Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області  від 16  березня 2021  рокузмінити.
Зменшити Стягнуту з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства Комерційний банк « Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором з 57412 грн. 91 коп. до 4048 грн. 54 коп. та зменшити стягнуті судові витрати із сплати судового збору з 1465 грн. 72 коп. до 88 грн. 28 коп. 
В іншій частині рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 16 березня 2021 року залишити без змін.
Стягнути з акціонерного товариства Комерційний банк « Приватбанк» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір за апеляцйне оскарження судового рішення в розмірі 2089, 59 грн.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.
У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                П.С. Абрамов

Судді                                                                                Т.О. Кривчун

                                                                               О.В. Чумак