ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/2536/20  Номер провадження 22-ц/814/768/21	Головуючий у 1-й інстанції Хіневич В. І.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Кузнєцової О.Ю., Хіль Л.М. при секретарі судового засідання: Гнатюк О.С., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 січня 2021 року (ухвалене суддею Хіневич В.І., відомості щодо дати складення повного тексту судового рішення відсутні) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів та зміну порядку і способу стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :
У липні 2020 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , в якій просила суд ухвалити рішення, яким змінити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області у справі № 537/3320/17 від 24.11.2017 року з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на утримання дитини ОСОБА_3 з 1000 грн. на 2500 грн. щомісячно із щорічною індексацією до досягнення дитиною повноліття, але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів, визначеного законодавством, до досягнення дитиною повноліття. 
В обґрунтування позову вказала, що 22 липня 2015 року рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області шлюб зареєстрований 29 серпня 2009 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, за актовим записом №702, між нею, - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвано. Від даного шлюбу вони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 20 липня 2015 року рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області за її позовом було стягнуто з ОСОБА_1 кошти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.04.2015 року до досягнення дитиною повноліття. 
24 листопада 2017 року рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області за позовом ОСОБА_1  було змінено розмір аліментів та визначено розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з набуття рішенням законної сили. Зміна розміру аліментів в бік зменшення була пов`язана з тим, що відповідач на той час втратив роботу та перебував у центрі зайнятості. 
На сьогоднішній день, грошові кошти, які сплачує ОСОБА_1 є недостатніми для забезпечення належного матеріальної утримання доньки, оскільки витрати на її утримання суттєво збільшилися, що пов`язано зокрема з тим, що дитина почала ходити до школи та в різні навчальні гуртки. Основний фінансовий тягар щодо утримання нашої доньки виконується позивачем. Відповідач у вихованні дитини не бере жодної участі, більше двох років дитина не бачила свого батька, оскільки той проживає та працює за кордоном. Останній раз коли відповідач спілкувався з донькою, це було в телефонному режимі більше ніж півроку тому. Відповідач є працездатним, а те що він має можливість проживати та працювати з кордоном вказує лише на те, що його матеріальний стан покращився. Наразі, вона має чотириденний робочий тиждень, що пов`язано і веденням в дію карантину по всій території України, внаслідок чого її заробітна плата зменшилася. Вона не перебуває в шлюбі, інших членів сім`ї, які б мали дохід вона не має. З цих підстав прохала суд задовольнити позовні вимоги.
Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 січня 2021 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів та зміну порядку і способу стягнення аліментів – задоволено.
Змінено розмір аліментів, що стягуються за рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області у справі № 537/3320/17 від 24.11.2017 року з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 1000 грн. на 2500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн.
З вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохає рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 січня 2021 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необгрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи. 
Зокрема вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що розмір аліментів у сумі 1000 грн є меншим ніж встановлений законом гарантований розмір аліментів на одну дитину, оскільки він сплачує 50% мінімального прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, та заборгованості зі сплати аліментів не має. Вказує, що судом першої інстанції не надано належного правового висновку того, що він щорічно сплачує внески на довгострокове страхування життя його доньки у розмірі 5700,00 грн. Також, судом не враховано той факт, що цього року він подарував донці велосипед вартістю 3500,00 грн. Посилається на те, що матеріальний стан у нього не покращився, оскільки постійного заробітку не має. Також зазначив, що у нього є нова сім?я, в якій народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що є додатковою причиною матеріальних витрат з бюджету сім?ї та унеможливлює збільшення розміру сплачуваних аліментів. Крім того зазначив, що судом не взято до уваги той факт, що у нього є непрацездатні батьки, які є пенсіонерами, а батько є інвалідом 2 групи, і теж потребують від нього матеріальної підтримки. 
Вважає, що висновки суду щодо необхідності стягувати з нього аліменти у збільшеному розмірі є хибними, оскільки позивачем не надано, а судом не наведено ждного доказу про зміну його матеріального стану, достатність заробітку (доходу) для виплати присудженого розміру аліментів. Отже, підстави для задоволення позову були відсутні.
Від позивача ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання спростовуючи доводи, які викладені в апеляційній скарзі та підтримуючи рішення суду першої інстанції прохала апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Судове засідання проводилося в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення сторін згідно положень передбачених ч.13 ст.7 ЦПК України, та ч.2 ст. 369 ЦПК України, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Згідно вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У відповідності до положень ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 , зареєстрували шлюб 29 серпня 2009 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області (актовий запис 702).
Під час шлюбу у сторін народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, серії НОМЕР_1 , від 23 березня 2012 року, актовий запис №328. 
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22.07.2015 року, шлюб зареєстрований між сторонами 29.08.2009 року розірвано. Після розірвання шлюбу, прізвище позивача визначено, як ОСОБА_5 . Рішення суду набрало законної сили 04.08.2015 року. 
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.07.2015 року, яке набрало законної сили 31.07.2015 року, позов ОСОБА_2 задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 07.04.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.11.2017 року позов  ОСОБА_1 задоволено, змінено розмір аліментів та визначено розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з набуття рішенням законної сили. Підставою зменшення розміру аліментів слугувало те, що ОСОБА_1 втратив роботу та знаходився на обліку в Центрі зайнятості, як безробітній та додатково вкладує дитині на майбутнє 5 тис. грн. в рік шляхом накопичувального страхування життя. 
Згідно наданих позивачем доказів її заробіток протягом 2020 року суттєво зменшився, у зв`язку із зміною істотних умов праці.
Судом достовірно встановлено та не заперечувалося сторонами, що донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає з матір`ю - позивачем по справі яка доглядає, виховує та несе всі витрати на утримання дитини. При цьому, відповідач приймає участь у вихованні та утриманні дитини, шляхом сплати аліментів визначених за рішенням суду, вітає на День народження, зокрема, подарував велосипед, особисте спілкування з дитиною веде рідко.
Згідно наданих суду доказів, ОСОБА_3 , окрім відвідування школи, відвідує уроки іноземних мов у комерційній школі іноземної мови ТОВ «Лінгва», де вартість навчання, згідно наданих квитанцій, за місяць коштує 1200 грн. Крім того, ОСОБА_3 , наразі здійснюється лікування та виправлення неправильного прикусу, та згідно наданих квитанцій, за ортодонтичні послуги, було сплачено 3700 грн.
Судом також встановлено та не заперечувалося відповідачем, що дитина ОСОБА_6 перехворіла інфекційним мононуклеозом змішаної етіології тяжкої форми, що потягло за собою, як наслідок алергію та щорічне її лікування та огляд лікарями, що потребує також матеріальних витрат. Таким чином, судом встановлено, що дитина, потребує додаткових матеріальних витрат на забезпечення належного стану здоров`я.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що визначений раніше розмір аліментів у сумі 1000 грн., є меншим ніж встановлений законом гарантований розмір аліментів на одну дитину та не відповідає встановленим у ст. ст. 141, 180 Сімейного Кодексу України засадам рівності обов?язків батьків щодо утримання дитини. Тож, враховуючи доведеність позивачем, необхідності коштів на забезпечення здоров`я та розвитку дитини, з урахуванням погіршення її матеріального стану та враховуючи недоведеність відповідачем погіршенням його матеріального стану, враховуючи його працевлаштованість, всі встановлені обставини справи та найкращі інтереси для дитини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та зміни розміру аліментів що стягуються за рішенням суду з 1000 грн до 2500 грн щомісячно до досягенння дитиною повноліття.
Проте, повністю з таким висновком суду, колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступних підстав.
Згідно зі статтею 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частинами 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Положеннями статті 183 СК України передбачено, що аліменти на утримання дитини стягуються в частці від заробітку батьків.
Згідно з частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу Українип при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів недоведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно  частини 3  статті 181  Сімейного кодексу  України, за рішенням суду кошти  на утримання  дитини (аліменти)  присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з  батьків або інших законних представників дитини,  разом з  яким проживає дитина. 
Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, або погіршенням матеріального стану матері дитини, остання може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька, або покращення матеріального стані матері, може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). 
Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 14 серпня 2019 року у справі №524/7388/17, від 19 лютого 2020 року у справі №194/629/17-ц та від 24 лютого 2020 року у справі № 539/3532/18, які у відповідності до вимог п.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховується іншими судами при застосуванні таких норм права.
Таким чином, виходячи з наведеного положення закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Вимога одержувача аліментів про зміну їх розміру може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.
Згідно частини 1  статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Параграф 1 глави 5 ЦПК України містить основні положення про докази, зокрема частиною 1 статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно положень статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 працює на ВП «Кременчуцька дистанція електропостачання» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» та відповідно до довідки № 23 від 21.08.2020 року, отримана нею заробітна плата за сім місяців становить 45634,07 грн. де з січня 2020 року з суми 7 416,79 грн. зменшилась до 5 616,81 грн. - липень 2020 року.
Тобто, розмір заробітної плати позивача зменшився, та в середньому за останні сім місяців становив 6519,15 грн. 
Згідно наданих позивачем роздруківок карткового рахунку вбачається, що відповідачем в рахунок сплати аліментів було перераховано позивачу наступні суми: 19 січня 2020 року в сумі 1000 грн., 20 лютого 2020 року в сумі 1000 грн., 22 березня 2020 року в сумі 1000 грн., 20 квітня 2020 року в сумі 1000 грн., 18 червня 2020 року в сумі 995, грн., 20 липня 2020 року в сумі 1100 грн., 20 серпня 2020 року в сумі 1220 грн., 21 вересня 2020 року в сумі 1165 грн.
Судом встановлено, що відповідач - ОСОБА_1 проживає та працює за кордоном - в Польщі, що стверджувалося обома сторонами, а тому дані обставини є підтвердженими. 
При цьому, відповідач на підтвердження працевлаштування та отриманих ним доходів надав суду копію договору на польській мові без перекладу на українську та копію роздруківки зарплати викладену на польській мові та українській мові.
Згідно з ст. 9 ЦПК України, цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.
Таким чином, вказані документи не можна визнати належними та допустимими доказами по справі так, як відсутні належним чином завірені їх переклади на українську мову, як того вимагає законодавство, та які б дали суду можливість зрозуміти їх суть та впевнитись у їх відповідності дійсному.
Разом з цим, наданий відповідачем доказ щодо зміни матеріального стану, а саме копія свідоцтва про народження сина ОСОБА_4 , за відсутності інших доказів, які також підтверджували дану обставину, не може бути достатнім доказом підтвердження такої обставини. 
На підтвердження вказаної відповідачем обставини, як перебування у шлюбі з ОСОБА_7 , яка не працює, та доглядає за їх сином, жодного доказу відповідачем не надано, зокрема, належним чином засвідченого офіційного перекладу свідоцтва про одруження на українську мову, якщо таке є.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що доводи відповідача щодо наявності у нього на утриманні сина та дружини, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження того не можуть бути взяті судом до уваги. 
За змістом ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Судом встановлено, що відповідач є працездатним та працює, що не заперечувалося сторонами, однак, встановити достовірно суми отриманих доходів відповідачем за кордоном з наданих сторонами документів у суду немає можливості. Відомостей щодо стану здоров`я відповідача до суду не подано. Відомостей про наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів також не надано. Доказів на підтвердження, доводів відповідача, що він орендує житло суду також не надано. 
Колегія суддів звертає увагу на те, що при розгляді вказаної справи судом першої інстанції враховано наданий відповідачем поліс страхування життя програми страхування «Спадкоємець» від 25.06.2014 року, який був укладений ще за час спільного проживання сторін, та факт подальшої сплати відповідачем страхових внесків. 
При цьому судом взято до уваги, що батьки відповідача ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є пенсіонерами, крім того батько має інвалідність ІІ групи. Проте, відповідачем не доведено суду, що батьки потребують матеріальної допомоги, та що відповідач надає батькам таку матеріальну допомогу. 
Також, суд звертає увагу на те, що батьки відповідача отримують пенсію за віком, а батько отримує пенсію за інвалідністю, а тому відповідно мають матеріальну можливість себе утримувати.
Суд вважає, що відповідач є особою працездатного віку, доказів щодо стану його здоров`я та наявність медичних протипоказань останнього матеріали справи не містять, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини у більшому розмірі ніж 1000 грн.
Таким чином, беручи до уваги вік дитини, стан її здоров`я, розмір витрат на її утримання, навчання, належний розвиток, матеріальний стан платника аліментів, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що розмір раніше стягуваних аліментів недостатній для повноцінного забезпечення рівня життя дитини та необхідного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. 
Зміна сімейного стану не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. 
Аналогічна позиція мається у постанові Верховного Суду у справі №565/2071/19 від 16.09.2020 року.
Таким чином, з огляду на те що матеріальний стан одержувача аліментів змінився в бік погіршення, а також беручи до уваги те, що платник аліментів не надав достовірних доказів того, що його матеріальний стан погіршився, а також враховуючи необхідності коштів на забезпечення здоров`я та розвитку дитини, працевлаштованість відповідача, а також всі встановлені обставини справи та найкращі інтереси для дитини суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що розмір стягуваних аліментів має бути змінений в бік збільшення.
Проте, колегія суддів не може погодитися з визначеним судом розміром аліментів, які стягуються за рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.11.2017 року з 1000 грн до 2500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, виходячи з наступного.
Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» визначено мінімальний прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривня.
Колегія суддів вважає, що пред`являючи позов про збільшення розміру аліментів, позивач надала докази погіршення її майнового стану та необхідності збільшення витрат на дитину, і що ці зміни є підставою для збільшення стягнутої суми аліментів з підстав, передбачених статтею 192 СК України.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 є частково обґрунтованими, а тому виходячи з принципу рівності участі батьків у вихованні та утриманні дітей з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню аліменти у збільшеному розмірі, а саме з 1000 грн до 1500 грн. щомісячно починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття..
Разом з цим, суд апеляційної інстанції зазначає, що доводи позивача про те, що вона сплачує за навчання дитини в школі іноземних мов «Лінгва», та постійно займається оздоровленням дитини є підставою для звернення останньої з позовом до суду про стягнення додаткових витрат на дитину. З огляду на це, підстав для стягнення аліментів у розмірі 2500 грн. колегія суддів не вбачає.
Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги підлягають до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 ..
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд, - 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – задовольнити частково.
Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 січня 2021 року – скасувати.
Постановити нове рішення, яким позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів та зміну порядку і способу стягнення аліментів – задовольнити частково.
Змінити розмір стягуваних аліментів, визначений рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області у справі № 537/3320/17 від 24.11.2017 року з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 1000 грн. на 1500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. 
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 15.04.2021 року.

Головуючий суддя : __________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _______________ О.Ю. Кузнєцова _______________ Л.М. Хіль