УХВАЛА

28 травня 2021 року     
Київ
справа № 812/587/16
адміністративне провадження № К/9901/17580/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Гімона М.М.,
суддів: Гусака М.Б.,  Усенко Є.А., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28.10.2020 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2021 у справі № 812/587/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Головного управління ДПС у Луганській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Луганський окружний адміністративний суд рішенням від 28.10.2020, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2021, позов задовольнив. Визнав протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків ДПС щодо ненадання до Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області висновку про відшкодування Публічному акціонерному товариству «Луганськтепловоз» податку на додану вартість за декларацією з ПДВ за січень 2014 року в сумі 37645031,00 грн. Стягнув з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Луганській області суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за декларацією з ПДВ за січень 2014 року в сумі 37645031,00 грн.
Зазначені судові рішення ухвалені за наслідками нового розгляду справи з урахуванням висновків і мотивів Верховного Суду, викладених у постанові від 16.04.2020.
17.05.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Луганській області на зазначені судові рішення. 
При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках, зокрема, якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
Саме на наявність цього випадку посилається скаржник у касаційній скарзі - необхідність відступу від висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі №826/7380/15. Свою позицію обґрунтовує тим, що винесення судом рішення про стягнення сум бюджетного відшкодування безпосередньо з Державного бюджету України, фактично, призводить до безконтрольного витрачання бюджетних коштів без дотримання черговості та меж можливого бюджетного відшкодування. Рішення про стягнення коштів порушує усі можливі нормативно-правові акти з питань бюджетного відшкодування та бюджетоутворення України. На переконання скаржника, та обставина, що позивач з січня 2014 року не отримав бюджетного відшкодування не може бути підставою для зобов`язання державного органу діяти всупереч порядку, визначеного законом, а стягнення коштів призведе до значних втрат бюджету.
Перевіряючи такі доводи, колегія суддів виходить з такого.
У постанові від 12.02.2019 у справі № 826/7380/15 Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи питання щодо належного способу захисту права ТОВ «Аскоп-Україна» на отримання сум бюджетного відшкодування з ПДВ за податковими деклараціями за вересень - жовтень 2014 року, вказала, що, враховуючи відсутність механізму реального відшкодування платнику ПДВ узгодженої суми бюджетного відшкодування цього податку, такі способи захисту порушеного права, як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування або внести заяву Товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, не призведуть до ефективного відновлення права платника податку.
Застосувавши норму частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та висновки Європейського суду з прав людини щодо застосування цієї норми, викладені, зокрема в рішеннях у справі «Бейелер проти Італії» від 5 січня 2000 року, у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26 червня 2014 року, у справі «Інтерсплав проти України» від 9 січня 2007 року, Велика Палата Верховного Суду у справі №826/7380/15 дійшла висновку, що ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права Товариства, є стягнення з Державного бюджету України через органи казначейської служби на його користь заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ та пені, нарахованої на суму такої заборгованості.
З огляду на зміст судових рішень у цій справі, під час судового розгляду суди попередніх інстанцій встановили і підтвердили законність формування податкового кредиту за січень 2014 року, а також наявність у позивача права на отримання бюджетного відшкодування з податку на додану вартість. Заперечень щодо цих висновків судів касаційна скарга не містить. Обрання ефективного способу захисту порушеного права відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду.
Посилання відповідача на те, що виконання судового рішення призведе до значних втрат з бюджету не є обставиною, яка свідчить про наявність підстав для відступлення від висновків Верховного Суду щодо застосування норм права. При цьому, процедура бюджетного відшкодування запроваджена самою державою, а тому доводи контролюючого органу про те, що таке відшкодування призводить до безконтрольного витрачання бюджетних коштів є незмістовними і недоречними. 
Доводи ГУ ДПС, що обставини цієї справи не можуть бути підставою для зобов`язання державного органу діяти всупереч порядку, визначеного законом є безпідставними, оскільки судовими рішеннями не покладено на скаржника обов`язків, які суперечать законодавству. 
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
Колегія суддів вважає, що доводи, наведені скаржником у касаційній скарзі не є достатніми для відкриття касаційного провадження у справі. Відсутність механізму реального відшкодування платнику ПДВ узгодженої суми бюджетного відшкодування з урахуванням черговості та меж можливого бюджетного відшкодування не може бути підставою для відступлення від висновків Верховного Суду щодо правильного застосування норм права, оскільки саме з цих підстав і сформульовано висновок Великою Палатою Верховного Суду. Висновки судів попередніх інстанцій відповідають висновкам Верховного Суду, постанови про відступлення від яких немає, і колегія суддів не вважає за необхідне відступити від таких у цій справі, у зв`язку з чим у відкритті касаційного провадження належить відмовити.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 333 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28.10.2020 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2021 у справі № 812/587/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Головного управління ДПС у Луганській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді	М.М. Гімон М.Б. Гусак   Є.А. Усенко