ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1010/21 Справа № 203/792/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Смольняков О. О. Суддя у 2-й інстанції - Піскун  О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

       24 червня 2021 року                                                                м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника митниці Романенко Ірини Миколаївни на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2021 року стосовно 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , директор ТОВ «Мультифорвардинг», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , 

у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України,

за участю:                                
представника митниці                        Романенко І.М.
                                       
ВСТАНОВИВ:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення. 
Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2021 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України стосовно ОСОБА_1 , закрито у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
За обставин, детально викладених в постанові суду першої інстанції, стосовно ОСОБА_1 складений протокол про порушення митних правил, згідно з яким 21.01.2019 року агентом з митного оформлення ПП «АФ» Олександріяконссервіс» ОСОБА_2 на підставі договору - доручення на декларування товарів й іншого майна, що переміщуються через митний кордон України від 22.10.2018 року № 37 року з ТОВ «АМБАР ІНВЕСТ» до митного поста «Олександрія» Кіровоградської митниці ДФС було подано електронну митну декларацію типу ЕК-10-АА, зареєстровану за № UA 901030/2019/000084, на товар: «Пшениця м`яка 5 класу не насіннєва, чиста, насипом, вирощена в Україні, урожаю 2018 року. Без ЕМО. Згідно ДСТУ 3768.2010», вагою нетто 55 820 кг, код УКТЗЕД 1001990000, вартістю 265 521,31 гри.
Згідно п. 3.1 контракту № 5680 від 15.10.2018 року укладеного між ТОВ «Мультифорвардинг» в особі ОСОБА_1 з гонконгською компанією «HARVEST COMMODITY LIMITED» відправником зазначеного товару вказане ТОВ «АМБАР ІНВЕСТ».
Зазначена пшениця відправлялася ТОВ «АМБАР ІНВЕСТ» на адресу фірми «GC GRAINS AND AGRI РТЕ LTD», на підставі контракту № 5680 від 15.10.2018 року, на умовах поставки FCA, залізничним транспортом за рахунком-фактурою № 8978 від 21.01.2019 року та був переміщений через митний кордон України в пункті пропуску «Морський торгівельний порт «Южний», ВМО №3 м/п «Одеса - центральний», Одеської митниці ДФС.
Згідно наданих документів, а саме: електронного інвойсу, постачальником даного товару: пшениця м`яка 5 класу не насіннєва, чиста, насипом, вирощена в Україні, урожаю 2018 року» в адресу ТОВ «Мультифорвардинг» є фермерське господарство « ОСОБА_3 ».
Відповідно до листа ГУ ДПС у Кіровоградській області від 11.11.2020 року №15585/10/11-28-07-06-07 у ТОВ «Мультифорвардинг» та фермерського господарства ФГ « ОСОБА_3 » по схемі господарської діяльності в ЄРПН (Єдиний реєстр податкових накладних) відсутня інформація придбання сільгосппродукції.
За твердженням Дніпровської митниці, ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю пшениці м`якої 5 класу не насіннєвої, чистої, насипом, урожаю 2018 року, вагою 55 820 кг, вартістю 265 521,31 грн. шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо країни походження товару.
       Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала. 
В апеляційній скарзі представник митниці просить постанови суду скасувати та прийняти нову про визнання ОСОБА_1 винуватим в порушенні митних правил та накласти стягнення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, посилається на положення ст. 491 МК України і зазначає, що підставою для порушення справи про порушення митних правил є офіційні письмові повідомлення від правоохоронних органів, а також органів, о проводять заходи офіційного контролю. Таким чином, наявність електронного інфойсу щодо придбання ТОВ «Мультифорвардинг» у ФГ «Немашкало В.О.» пшениці, які були надані ОСОБА_1 митниці на підтвердження її українського походження, була спростована державним контролюючим органом. 
Також, зазначає, що дії ОСОБА_1 кваліфікуються за ч. 1 ст. 483 МК України, об`єктом якого є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України, а не його декларування. Крім того, купівля-продаж товарів та надання митному органу документів, які підтверджують його походження є активною та свідомою дією, яка не могла бути вчинена без відома ОСОБА_1 , тому висновки суду про відсутність умислу в діях останнього є необґрунтованими.
       Позиції учасників апеляційного процесу.
       В судовому засіданні представник митниці підтримала апеляційну скаргу і з підстав, викладених в ній просила її задовольнити, постанову суду, скасувати та прийняти нову, якою притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накласти адміністративне стягнення.
        ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та дату апеляційного розгляду, до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не направляв, у зв`зку з чим апеляційний розгляд проведено у його відсутність.
       Мотиви апеляційного суду.
       Суд апеляційної інстанції, вислухавши думку представника митниці, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступних висновків.
       Відповідно до ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
       Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
       Згідно зі ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
       Згідно зі статтею 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Викладене також узгоджується зі ст. 251 КУпАП, відповідно до якої докази встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
       Крім того, згідно зі ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.
       Так, вирішуючи питання вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, судом першої інстанції було встановлено, що підставою для складення відносно ОСОБА_1 було зазначення неправдивих відомостей щодо країни походження товару. Вказаний висновок було здійснено внаслідок листа ГУ ДПС у Кіровоградській області від 11.11.2020 року №15585/10/11-28-07-06-07, відповідно до якого у ТОВ “Мультифорвардинг” по схемі господарської діяльності в Єдиному реєстрі податкових накладних відсутня інформація придбання сільгосппродукції.
       Однак, вказаний лист не зазначає беззаперечного та доведеного факту наявності правопорушення з боку ОСОБА_1 , лист лише має зауваження щодо виявлених банками фактів ненадходження в установлені граничні строки розрахунків грошових коштів чи товарів суб`єктів ЗЕД, які здійснили експорт/імпорт товарів, встановлено факти здійснення експортних операцій, по яким наявні порушення валютного законодавства.
       Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що лист ГУ ДПС у Кіровоградській області є нічим іншим, як діяльністю контролюючого органу з питань дотримання податкового законодавства, що безпосередньо не пов`язано з діяльністю митного контролю. Факт можливої відсутності господарських операцій і відповідного можливого порушення суб`єктами господарювання вимог податкового законодавства може бути встановлений лише шляхом здійснення відповідних перевірочних заходів (в т.ч. направлення запитів, проведення зустрічної звірки, податкових перевірок тощо) таких суб`єктів господарювання та надіслання (вручення) їм податкових повідомлень-рішень, узгодження таких рішень. При цьому, в даному випадку, податкова перевірка як TOB «Амбар Інвест», так і його контрагентів, предметом якої було б дослідження господарської операції з придбання товару, який і експортується TOB «Амбар Інвест» за митною декларацією типу ЕК-10-АА №UA901030/2019/000084, в установленому законом порядку не проводилась, за її результатами відповідні податкові повідомлення-рішення не приймались та не узгоджувались. В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які рішення компетентних органів державної влади, які б підтверджували відсутність будь-яких господарських правовідносин між ТОВ “Мультифорвардинг” та ФГ “ ОСОБА_3 ”, які б давали підстави ставити під обґрунтований сумнів достовірність відомостей, зазначених ОСОБА_1 у документах, які він подає митному органу як підставу для переміщення товарів в частині країни походження товару. З даним висновком суду першої інстанції погоджується й апеляційний суд.
       Правила визначення країни походження товару зазначено в Розділі II МК України.
       Так, країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці (п. 2 ст. 36 МК України).

       Випадки, коли подання сертифікату про походження товарів є обов`язковим, зазначені у ст. 44 МК України. В інших випадках можливо підтвердження країни походження шляхом письмової заяви про країну походження товару, зробленої у зв`язку з вивезенням товару виробником, продавцем (постачальником) або іншою компетентною особою на комерційному рахунку чи будь-якому іншому документі, який стосується товару.
       Апеляційний суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів того, що вказаний товар був вирощений не в Україні, а ввезений на територію України з якоїсь іншої країни.
       Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, повинна бути доведена органом, який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватись на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
       Частиною 1 ст. 7 КУпАП також визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
       Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09 червня 1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.
       Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
       Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
       Європейський суд уже визнавав кримінально-правовий характер норм українського законодавства, якими передбачена відповідальність за адміністративні правопорушення, зокрема і за порушення митних правил (рішення по справах «Надточій проти України» та «Гурепка проти України»).
       Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з ознак демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
       У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 ст. 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.
       Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем, або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
       Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 т. 483 МК України.

       Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що митницею не надано належних та достатніх доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні порушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги представника митниці, оскільки наведені останнім доводи є непереконливими і не спростовують висновків суду першої інстанції.
       При перевірці справи в апеляційній інстанції також не було виявлено порушень судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке б могло потягти за собою зміну чи скасування постанови.
       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ч. 2 ст. 467 Митного кодексу України -
П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу представника митниці Романенко І.М. залишити без задоволення.
Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2021 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 МК України залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя:                                                          О.П. Піскун