ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

01 квітня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/1788/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Шлай А.В. (доповідач),
                               суддів:  Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,     
апеляційною скаргою Головного управління  Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 р. (суддя Бойченко Ю.П.) в адміністративній справі № 280/1788/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління  Пенсійного фонду України в Запорізькій області,  про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

           ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив  визнати протиправними дії та скасувати рішення-повідомлення від 28.01.2020 №0800-0205-8/517 Головного управління  Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови  в призначенні пенсії відповідно до  Закону України «Про державну службу»; зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію відповідно до  Закону України «Про державну службу», зарахувавши періоди з 20.04.1977 по 09.05.1979  строкова військова служба та з 21.10.2002 по 17.06.2013  на посадах державної податкової служби (адміністрації), державної фіскальної служби, органів Міндоходів (контролюючих органів).
В обґрунтування позовних вимог позивач вказував на те, що 15.01.2020 він звернувся із заявою до Комунарського відділу обслуговування громадян м. Запоріжжя Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію відповідно до  Закону України «Про Державну службу». У задоволені заяви відповідачем відмовлено у зв`язку із відсутністю необхідного для призначення пенсії стажу державної служби. На думку позивача, відповідачем протиправно не зараховано період проходження строкової служби та період роботи у податкових органах. Відповідач вважає, що посадовим особам контролюючих органів згідно зі статтею 343.1  Податкового кодексу України  присвоюються спеціальні звання і, відповідно, ці посади не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, право яких на пенсію визначено  статтею 37 Закону №3723-XII «Про державну службу». Однак, таку підставу для відмови у призначенні пенсії державного службовця, на переконання позивача, суперечать закону.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 р., ухваленим в порядку письмового провадження, позов задоволено частково. Суд визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови позивачу у призначенні пенсії відповідно до  Закону України «Про державну службу», зобов`язавши відповідача призначити позивачу пенсію відповідно до  Закону України «Про державну службу»  з 10.01.2020, зарахувавши до стажу державної служби періоди з 20.04.1977 по 09.05.1979  строкова військова служба та з 21.10.2002 по 17.06.2013  робота на посадах державної податкової служби (адміністрації), державної фіскальної служби, органів міндоходів (контролюючих органів). У задоволенні решти позовних вимог  судом відмовлено.
Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку відповідачем.
Посилаючись на порушення норм матеріального права, скаржник просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, відмовивши у задоволенні позову.  Скаржник вказує, що суд першої інстанції безпідставно зобов`язав зарахувати період роботи позивача на посаді державного радника податкової служби ІІІ рангу до стажу роботи державного службовця. Таке рішення не відповідає приписам Законів України «Про державну службу» № 889-УІІІ та № 3723-ХІІ, Порядку обчислення державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 05.03.1994, розпорядженню Кабінету Міністрів України № 503-р від 12.09.1997. Також, в період з 13.04.2016 по 13.07.2018 трудова книжка позивача не містить запису про перебування його на державній службі, що є необхідною умовою для призначення пенсії за віком у відповідності до Закону України №889-УІІІ. Скаржник вказує, що служба в армії не належить до посад державної служби, тому до стажу державної служби не включається. 
Письмовий відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції не надходив.
Справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області як отримувач пенсії за віком, призначеній у відповідності до  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058  . 15.01.2020 він звернувся до Комунарського відділу обслуговування громадян м. Запоріжжя Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію відповідно до  Закону України «Про Державну службу». Повідомленням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 28.01.2020 №0800-0205-8/517 позивача проінформовано про відмову у переведенні на пенсію за віком з підстав відсутності необхідного стажу на посадах, що дають право на пенсію за  Законом України «Про Державну службу». У повідомленні також зазначено, що посадовим особам контрольних органів згідно зі статтею 343.1  Податкового кодексу України  присвоюються спеціальні звання, і відповідно, ці посади не належать до категорії посад державної служби. Враховуючи вищезазначене, стаж позивача на посадах, що дає право на пенсію за  Законом України «Про Державну службу», складає 8 років 1 місяців 6 днів. 15.01.2020 позивач звернувся до Комунарського відділу обслуговування громадян м. Запоріжжя Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про надання розрахунку його страхового (спеціального) стажу та заробітної плати. Листом від 29.01.2020 №4/а-1 відповідач повідомив позивача про відмову у переведенні з пенсії за віком на пенсію відповідно до  Закону України №3723 «Про державну службу»  у звязку із недостатністю стажу на посадах, що дає право на цей вид пенсії. Також позивач звернувся до відповідача із заявою про перегляд рішення про відмову у переведенні на інший вид пенсії, проте листом від 20.02.2020 №949-944/А-02/8-0800/20 його повідомлено про відсутність підстав для переведення на пенсію за  Законом України «Про державну службу».
Не погоджуючись із діями відповідача, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови позивачу у призначенні пенсії відповідно до  Закону України «Про державну службу».
Перевірка висновків суду на відповідність положенням законодавства, що регулюють спірні правовідносини, здійснюється судом апеляційної інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
З 01 травня 2016 року набрав чинності Закон № 889-VІІІ, яким передбачено певні особливості пенсійного забезпечення державних службовців.
          Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
          Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Скаржник стверджує, що період роботи позивача з 21.10.2002 по 17.06.2013 на посаді державного радника податкової служби ІІІ рангу не підлягає зарахуванню до стажу роботи державної служби.
Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 , копія якої міститься в матеріалах справи, 25.05.1999 він був прийнятий на конкурсній підставі по переводу заступником голови ДПА у Запорізькій області із присвоєнням 7 рангу державного службовця (запис № 31). 21 жовтня 2002 р. ОСОБА_1 присвоєно спеціальне звання «Державний радник податкової служби ІІІ рангу» (запис № 32). До 17 червня 2013 р. ОСОБА_1 займав керівні посади начальника, заступника голови)  в органах державної податкової служби  (а.с.29-31).
Пунктом 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994  передбачалось, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової та контрольно-ревізійної служби, а також на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.
Колегія суддів звертає увагу, що питання визначення стажу державної служби особам, яким присвоєно спеціальне звання, неодноразово було предметом розгляду судом касаційної інстанції.
Так, Верховний Суд України у постанові від 22 грудня 2013 р. у справі № 21-340а13 дійшов наступного висновку:
Посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 закону №3723-ХІІ.
Аналогічний правовий висновок сформульовано і Верховним Судом у постанові від 19 червня 2018 р. у справі № 465/7218/16-а. При цьому, Верховний Суд визнав безпідставними та такими, що повністю спростовуються положеннями  ст. 344 Податкового кодексу України  та Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 року, доводи територіального органу Пенсійного фонду України, як касатора у справі, про те, що позивач не має права на призначення пенсії відповідно до  Закону № 3723-ХІІ  у зв`язку із присвоєнням спеціального звання як посадовій особі контролюючого органу.
Зважаючи на приписи статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів при розгляді апеляційної скарги Головного управління  Пенсійного фонду України в Запорізькій області враховує наведені правові висновки і відхиляє аргументи скаржника. 
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в апеляційній скарзі відповідач ототожнює поняття «посада» і «спеціальне звання», вказуючи на неможливість врахування періоду роботи позивача "на посаді державного радника податкової служби ІІІ рангу" (арк. ап. скарги 4). Згідно записів у трудовій книжці позивача спеціальне звання йому було присвоєно під час перебування на посаді заступника голови ДПА у Запорізькій області. Встановлення спеціального звання для посадових осіб державної податкової служби передбачалось Законом України «Про державну податкову службу» № 509-ХІІ та Положенням про спеціальні звання для посадових осіб державної податкової служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 258 від 22.02.1999. Зазначені нормативно-правові акти діяли на час присвоєння позивачу спеціального звання. Застосовані в них поняття мають різний юридичний зміст. Так, посадою є визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень. Спеціальні звання, у свою чергу, присвоюються посадовим особам відповідно до займаних посад.  
Щодо зарахування до стажу державної служби періоду проходження військової служби.
Суд першої інстанції вказав на те, що до 01.05.2016 стаж державної служби обчислювався відповідно до Порядку № 283. До стажу державної служби включався, серед іншого, час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях (п. 3 Порядку № 283).
Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо задоволення позову в цій частині, оскільки пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну сужбу» № 889-УІІІ передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством, тобто зазначеним вище Порядком №283.
Доводи скаржника про те, що трудова книжка позивача не містить записів про його роботу на державній службі з 13.04.2016 по 13.07.2018, що є необхідно умовою для призначення пенсії за віком, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки вони жодним чином не обгрунтовані. Натомість, враховуючи період перебування позивача на державній службі з 21.10.2002 по 17.06.2013, службу у Збройних Силах з    20.04.1977 по 09.05.1979, які не визнавались відповідачем і період перебування на державній службі (8 років 1місяць 6 днів), які визнані відповідачем, стаж державної служб позивача складає більш, ніж 20 років, що є достатнім для призначення йому пенсії державного службовця. 
Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.          
З урахуванням того, що апеляційна скарга інших доводів, ніж наведено вище, не містить, а позивач рішення суду першої інстанції в частині, якою йому відмовлено у задоволенні позову, не оскаржив, колегія суддів дійшла висновку про відсутність, передбачених статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для скасування оскарженого рішення.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління  Пенсійного фонду України в Запорізькій області - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 р. в адміністративній справі № 280/1788/20 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 01 квітня 2021 р. і касаційному оскарженню не підлягає, відповідно до пункту 3 частини 6 статті 12 та пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
  
Головуючий - суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук