Постанова
Іменем України
 
06 квітня 2021 року              
 
м. Київ
 
провадження № 22-ц/824/6269/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),
суддів: Желепи О.В., Кравець В.А., 
за участю секретаря Ратушного А.В.,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 
 
на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва про залишення заяви без розгляду
 
від 17 лютого 2021 року 
 
в складі судді Рибака М.А. 
 
у справі №756/5424/20 Шевченківського районного суду м. Києва
 
за заявою ОСОБА_1 ,
 
заінтересована особа - ОСОБА_2 , 
 
про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу,
 
                                                    В С Т А Н О В И В: 
 
В травні 2020 року ОСОБА_1 в порядку окремого провадження звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без шлюбу у період з вересня 1991 року по липень 2018 року.
 
В обґрунтування заяви посилалася на те, що з 1991 року вона у цивільному шлюбі проживала разом із ОСОБА_3 , вели спільне господарство, мали спільний бюджет та фактично виконували права і обов'язки подружжя.
 
Зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, після чого відкрилася спадщина. 25 березня 2020 року вона звернулася до державної нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , але їй було повідомлено, що вона не має права на спадщину, оскільки на час смерті спадкодавця не була його офіційною дружиною.
 
Вважала, що за таких обставин  наявні підстави для задоволення заяви.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 лютого 2021 року заяву залишено без розгляду на підставі ч. 6 ст. 294, ч. 4 ст. 315 ЦПК України, у зв`язку з тим, що вбачається спір про право.
 
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, заявник звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій посилалася на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права та без повного з'ясування обставин, що є підставою для її скасування.
 
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що виник спір про право, оскільки обґрунтовуючи свою позицію заінтересована особа не надала жодних доказів про наявність спору або наявність майна, що у даному випадку може бути предметом такого спору.
 
Судом не взято до уваги, що від встановлення факту, про який вказано у заяві, залежить виникнення права на спадкування лише четвертої черги, що жодним чином не обмежує права спадкоємців першої черги.
 
Зазначила, що встановлення факту проживання однією сім`єю також необхідно їй в інших сферах життя, зокрема при отриманні соціальних виплат, оскільки вона є пенсіонеркою.
 
За вказаних обставин просила скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17.02.2021 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених в ній.
 
Представник заінтересованої особи - ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.
 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
 
Постановляючи ухвалу про залишення заяви без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справу виник спір про право, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.
 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним з наступних підстав.
 
Законодавцем визначено, що виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте, не завжди особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому, у певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення.
 
Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
 
В частині 2 статті 293 ЦПК України визначено перелік справ, які підлягають розгляду в порядку окремого провадження. Зокрема, згідно пункту 5 цієї статті в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
 
Перелік фактів, що встановлюються судом визначено в частині 1 статті 315 ЦПК України.
 
Частиною шостою статті 294 ЦПК України встановлено, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
 
За приписами ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суд залишає заяву без розгляду, якщо під час розгляду справи буде виявлений спір про право.
 
З матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_3 спадкоємцем за законом є його донька, яка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Також, до нотаріальної контори звернулася і заявник із заявою про прийняття спадщини.
Суд, встановивши, що заінтересована особа ОСОБА_2 не визнає право заявника на спадкування майна після смерті ОСОБА_3 та вважає, що лише вона є спадкоємцем, дійшов обґрунтованого висновку про залишення заяви без розгляду, оскільки між                  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує спір про право, який може бути вирішено в порядку позовного провадження.
До того ж, суд, залишаючи заяву без розгляду, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 294 ЦПК України, роз'яснив заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах.
 
З огляду на викладене, не мають правового значення доводи апеляційної скарги, що при задоволенні заяви у заявника виникне лише право на спадкування четвертої черги, що не обмежить права спадкоємців першої черги. 
 
При цьому, навіть у разі встановлення факту проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у період з вересня 1991 року по липень 2018 року на підставі рішення суду заявник автоматично не набуває право власності на майно, придбане у цей період.
 
Доводи апеляційної скарги, що встановлення факту необхідно заявнику для отримання соціальних виплат висновку суду щодо наявності спору про право не спростовують, а тому не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.
 
Більш того, такі доводи не приймаються до уваги судової колегії, оскільки звертаючись до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю ОСОБА_1 не посилалася на ці обґрунтування.
Фактично доводи апеляційної скарги переважно зводяться до помилкового тлумачення заявником норм матеріального та процесуального права і висновків суду першої інстанції не спростовують.
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для залишення заяви без розгляду, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про залишення ухвали суду без змін, а скарги без задоволення.
 
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
 
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України, 
 
                                                           П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
 
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 лютого 2021 року - залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.
 
Повний текст постанови складено 06 квітня 2021 року.

Головуючий                                                                                                               О.Ф. Мазурик

Судді                                                                                                                            О.В. Желепа

                                                                                                                                      В.А. Кравець