Справа № 454/3462/19                                Головуючий у 1 інстанції: Жураковський А.І. 
Провадження № 22-ц/811/2476/20                 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М.М. 
Категорія: 39

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Шандри М.М.,
суддів: Левика Я.А., Копняк С.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 07 квітня 2020 року у справі за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2019 року Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову посилався на те, що відповідно Генерального договору про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, укладеного 11 жовтня 2016 року, відповідач отримав кредит у розмірі 5217,34 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, проте умов укладеного договору належним чином не виконав. У зв`язку з цим утворилася заборгованість за кредитом. Також стверджував, що відповідач погодився, що підписані ним Генеральний договір разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становлять між ними кредитний договір.На підставі наведених мотивів позивач просив задовольнити позовні вимоги.
Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 07 квітня 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за Генеральним договором про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання банківських послуг від 11 жовтня 2016 року у сумі 5217 (п`ять тисяч двісті сімнадцять) грн. 34 коп., що становить суму непогашеного тіла кредиту.
Стягнуто із ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» понесені судові витрати у 646 (шістсот сорок шість) грн. 61 коп.
У решті вимог відмовлено.
Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог оскаржило Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк».
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт не згодний в частині відмови у стягненні частини заборгованості за процентами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, вважає, що рішення в цій частині прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі. Просить рішення в частині відмови в стягненні заборгованості за процентами, пені та штрафів скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у цій частині позов задовольнити в повному обсязі, в іншій частині залишити без змін.
Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.
Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.
З матеріалів справи встановлено, що 15 травня 2014 року між позивачем та відповідачем, шляхом підписання анкети – заяви, укладено кредитний договір про надання банківських послуг № б/н.
11 жовтня 2016 року з метою створення сприятливих умов для виконання відповідачем обов`язків за кредитним договором № б/н від 15 травня 2014 року, а також приєднання до Умов і правил надання банківський послуг (на сайті privatbank.ua) сторони уклали Генеральний договір, згідно з яким:
- заборгованість з дати його підписання становить 5537,78 грн. з датою кінцевого погашення боргу 31.10.2018 р. (п. 1.1.2, п. 1.1.3).
- банк надає відповідачу терміновий кредит в сумі 5217,34 грн. на строк 24 місяці з 11.10.2016 р. по 31.102018 р. шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі у сумі 5217,34. в обмін на зобов`язання відповідача повернути кредит, сплатити проценти у розмірі 2,0% у місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у вказані в Заяві, Умовах і правил строки (п. 2.1).
- сторони визначили розмір штрафу у сумі 871,04 грн. за порушення відповідачем строків погашення заборгованості (п. 2.2.).
- при порушенні відповідачем зобов`язання по сплаті кредиту останній сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах і правил (п. 2.8).
- процентна ставка по кредиту може змінюватися у залежності від зміни облікової ставки НБУ або в інших випадках, у відповідності до Умов і правил (п. 2.9).
У Генеральному договорі також зазначено, що відповідач погоджується з тим, що такий договір разом із запропонованими банком Умова і правилами, Тарифами становить між ними кредитний договір.
До кредитного договору банк додав Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання банківських послуг та витяг з Умов та правил надання банківських послуг.
Згідно з розрахунку заборгованості наданого позивачем, у відповідача станом на 21 листопада 2019 року заборгованість становить 15499,92 грн. та складається із: 5217,34 грн. заборгованості за тілом кредиту; 3157,35 грн. заборгованості за відсотками; 6254,19 грн. пені; 871,04 грн. штрафу відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості наявної у відповідача заборгованості по тілу кредиту в сумі 5217 грн. 34 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовлено у зв`язку з тим, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді відсотків, неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Згідно зі ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник обв`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
На підтвердження укладення кредитного договору та наявності у відповідача ОСОБА_1 заборгованості за вказаним договором, позивачем АТ КБ «ПриватБанк» було надано суду першої інстанції розрахунок заборгованості за кредитним договором, копію анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, підписану відповідачем копію Генеральної угоди б/н від 11 жовтня 2016 року.
Підписана ОСОБА_1 . Генеральна угода б/н від 11 жовтня 2016 року, серед інших істотних умов кредитування, містить умови щодо розміру базової відсоткової ставки в місяць - 2%, а також у п.2.2 Генеральної угоди передбачено штраф за порушення зобов`язань (а.с 5-зворот).
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 не оспорював умови кредитування та отримання ним встановленого банком розміру кредитного ліміту.
Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем надано не було.
З урахуванням наявності в матеріалах справи зазначеної вище Генеральної угоди б/н від 11 жовтня 2016 року, підписаної позичальником, апеляційний суд доходить висновку про обізнаність відповідача з умовами кредитування.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Як убачається з матеріалів справи, у Генеральній угоді б/н від 11 жовтня 2016 року, з якою був ознайомлений позичальник ОСОБА_1 , про що свідчить проставлений ним підпис, зазначені, процентна ставка, умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (штрафу) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру (а.с.6).
За наведених обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими відсотками, штрафу за порушення зобов`язання слід задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по процентам за користування кредитом – 3157,35 грн.; а також штраф відповідно до п.2.2. Генеральної Угоди - 871,04 грн.
Доводи апеляційної скарги, щодо стягнення пені відповідно до п. 2.8 Генеральної угоди, колегія суддів не бере до уваги, оскільки, розмір такої вказано в Умовах та Правилах, а такі відповідачем не були підписані.
Пунктом другим частини першої ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами та штрафу слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості по процентам за користування кредитом - 3157,35 грн. та штраф, передбачений відповідно до п.2.2 Генеральної угоди 871,04 грн.
Статтею 382 ЦПК України, передбачено, що постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З матеріалів справи встановлено, що при поданні позову АТ КБ «ПриватБанк» сплачено 1921 грн. судового збору (арк. спр. 39). 
Судом першої інстанції стягнуто 646,61 грн. судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення апеляційним судом вимог щодо стягнення процентів та штрафів, рішення суду першої інстанції про стягнення судового збору у розмірі 646,61 грн. слід змінити та стягнути на користь позивача 1145,92 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.
При поданні апеляційної скарги банком сплачено 2881,50 грн. (арк. спр. 84), враховуючи те, що вимоги апеляційної скарги задоволено на 39,17 %, з відповідача в користь позивача належить стягнути 1128,68 грн. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 07 квітня 2020 року в частині відмови у стягненні заборгованості по процентах та штрафу - скасувати.
Ухвалити нову постанову в цій частині.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по процентах за користування кредитом - 3157,35 грн., штраф - 871,04 грн.
Рішення в частині стягнення судового збору з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» у розмірі 646,61 грн. змінити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 1145,92грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 1128,68 грн. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повний текст постанови складено: 15 квітня 2021 року.

Головуючий

Судді