УХВАЛА

23 червня 2021 року 
Київ
справа №2а-1751/11/2070
адміністративне провадження №Зі/9901/22/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача - Радишевської О.Р.,
суддів - Кашпур О.В., Уханенка С.А.,
за участю:
секретаря судового засідання:                              Волощука В.В.,
представника третьої особи-5:                              Гербеди Г.Г.
розглянув як суд касаційної інстанції у відкритому судовому засіданні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення, роз`яснення ухвали Вищого адміністративного суду України від 16 серпня 2016 року та про встановлення судового контролю у справі №2а-1751/11/2070
за позовом ОСОБА_2 до Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області в особі державного реєстратора Нововодолазької районної державної адміністрації, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Мелихівське», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 - про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
У лютому 2011 року ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , позивачка) звернулася до суду з позовом до Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області в особі державного реєстратора Нововодолазької районної державної адміністрації (далі - відповідач), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Мелихівське» (далі - ТОВ СГП «Мелихівське», третя особа-1), ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 , третя особа-2), ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4 , третя особа-3), ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 , третя особа-4), ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , третя особа-5) - з вимогами:
- визнати незаконними дії державного реєстратора Нововодолазької районної державної адміністрації щодо здійснення 01 листопада 2007 року державної реєстрації змін до установчих документів ТОВ СГП «Мелихівське»; 
- зобов`язати державного реєстратора Нововодолазької районної державної адміністрації скасувати державну реєстрацію змін до установчих документів ТОВ СГП «Мелихівське» та виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційний запис № 1 467 1050015 000147 від 01 листопада 2007 року.
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 17 березня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від  29 серпня 2011 року, адміністративний позов задоволено в повному обсязі. 
Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17 березня 2011 року відповідачем було виконано.
Постановою Вищого адміністративного суду України від 15 жовтня 2015 року постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17 березня 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2011 року у справі №2а-1751/11/2070 скасовано, ухвалено в справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.
12 липня 2016 року до Вищого адміністративного суду України від ОСОБА_1 надійшла заява про поворот виконання судового рішення у справі №2а-1751/11/2070.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 серпня 2016 року заяву ОСОБА_1 задоволено: здійснено поворот виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 17 березня 2011 року у справі №2а-1751/11/2070 шляхом зобов`язання державного реєстратора Реєстраційної служби Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області внести     до Єдиного державного реєстру запис про скасування запису, здійсненого державним реєстратором Нововодолазької районної державної адміністрації 22 квітня 2011 року, про скасування реєстраційної дії «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи» щодо ТОВ СГП «Мелихівське» від 01 листопада 2007 року номер у Єдиному державному реєстрі 1 464 105 0015 000  142; зобов`язано державного реєстратора Реєстраційної служби Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області здійснити реєстраційну дію шляхом внесення змін до Єдиного державного реєстру по державній реєстрації змін до установчих документів юридичної особи щодо ТОВ СГП «Мелихівське» станом на 01 листопада 2007 року.
05 березня 2021 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 , у якій заявник просить Суд постановити додаткове рішення, яким скасувати реєстраційні дії, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно ТОВ СГП «Мелихівське» (до 26 серпня 2020 року), ТОВ СГП «Миколаївське», починаючи з 22 квітня 2011 року по теперішній час, та роз`яснити: (1) чи може інший (будь-який) державний реєстратор виконати реєстраційні дії, які ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 серпня 2016 року у справі № 2а-1751/11/2070 покладені на державного реєстратора Реєстраційної служби Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області щодо ТОВ СГП «Миколаївське» (до 26 серпня 2020 року ТОВ СГП «Мелихівське»); (2) чи може державний реєстратор виконати реєстраційні дії згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 серпня 2016 року у справі №2а-1751/11/2070, якщо з 26 серпня 2020 року ТОВ СГП «Мелихівське» перейменовано в ТОВ СГП «Миколаївське».
29 березня 2021 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням ухвали Вищого адміністративного суду України від 16 серпня 2016 року.
Ухвалою  Верховного Суду від 20 квітня 2021 призначено судове засідання з розгляду вказаних заяв.
У судове засідання, призначене на 23 червня 2021 року, з`явився представник заявника, який заявив клопотання про залишення без розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення у справі №2а-1751/11/2070. 
Заяви про роз`яснення ухвали Вищого адміністративного суду України від 16 серпня 2016 року та про встановлення судового контролю за її виконанням представник заявника підтримав та просив їх задовольнити.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином.
Вирішуючи клопотання ОСОБА_1 щодо залишення без розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення, Суд виходить з такого.
Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не урегульовано питання щодо залишення без розгляду заяв про ухвалення додаткового рішення в справі за клопотанням заявника.
Водночас Суд дійшов висновку про можливість застосування в цьому випадку положень КАС України, якими визначено порядок залишення без розгляду позовних заяв.
Так, згідно з частиною першою статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо надійшла заява позивача про залишення позову без розгляду.
З огляду на це Суд уважає за можливе залишити без розгляду заяву ОСОБА_1 щодо ухвалення додаткового рішення в справі №2а-1751/11/2070.
Щодо заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Вищого адміністративного суду України від 16 серпня 2016 року, то Суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення.
Відповідно до частини другої статті 254 КАС України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.
Аналогічне положення було закріплено у статті 170 КАС України в редакції до 15 грудня 2017 року.
Умови і порядок виконання рішень судів у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені в Законі України «Про виконавче провадження» від 02 квітня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), який набрав чинності 05 жовтня 2016 року.
Пунктом 5 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VIII визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
Відповідно до частин першої та другої статті 12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Частиною п`ятою статті 254 КАС України (у редакції до 15 грудня 2017 року) постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.
Ухвала Вищого адміністративного суду України від 16 серпня 2016 року була прийнята у відкритому судовому засіданні, у зв`язку з чим набрала законної сили в цей же день - 16 серпня 2016 року. 
Таким чином, строк для її звернення до примусового виконання закінчився 16 серпня 2019 року.
Ураховуючи, що заяву про роз`яснення вказаної ухвали ОСОБА_1 подав лише 05 березня 2021 року, підстави для її задоволення відсутні.
Щодо заяви про встановлення судового контролю у справі № 2а-1751/11/2070, Суд зазначає таке.
Частиною першою, другою статті 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частиною восьмою статі 382 КАС України передбачено, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу (особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця).
Аналіз положень статті 382 КАС України свідчить про те, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є повноваженням суду, що застосовується ним для забезпечення реального виконання судового рішення.
Умовою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних, підтверджених належними та допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. 
На момент постановлення ухвали Вищого адміністративного суду України від 16 серпня 2016 року умови і порядок виконання рішень судів у разі невиконання їх у добровільному порядку визначав Закон України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV).
05 жовтня 2016 року набрав чинності новий Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження».
Закони № 606-XIV та №1404-VIII визначають виконавче провадження як завершальну стадію судового провадження, що полягає в сукупності дій органів і посадових осіб, визначених у цих законах, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цими законами, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цих та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цих законів підлягають примусовому виконанню.
Частиною другою статті 17 Закону № 606-XIV та частиною першою статті 3 Закону №1404-VIII передбачено що примусовому виконанню відповідно до цих законів підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках.
Таким чином, у першу чергу обов`язковість судових рішень та їхнє реальне виконання зобов`язаною стороною досягається шляхом звернення їх до примусового виконання.
Як установлено Судом і не заперечується заявником, із заявою про видачу виконавчих листів у справі № 2а-1751/11/2070 він не звертався, ухвалу Вищого адміністративного суду України від 16 серпня 2016 року для примусового виконання у порядку, передбаченому Законом № 606-XIV чи Законом №1404-VIII, не подавав.
З урахуванням викладеного у Суду відсутні підстави вважати, що в цьому випадку загальний порядок виконання рішення суду не дав очікуваного результату або що відповідач створює перешкоди для його виконання.
З огляду на зазначене Суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.
Керуючись статтями 248, 254, 345, 355, 359, 382 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Залишити заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення без розгляду.
У задоволенні заяв ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Вищого адміністративного суду України від 16 серпня 2016 року та про встановлення судового контролю у справі №2а-1751/11/2070 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена.
Повний текст судового рішення складено 29 червня 2021 року.
Суддя-доповідач:                                                                                О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                                    О.В. Кашпур
                                                                                                    С.А. Уханенко