Справа № 734/957/21 	Головуючий у 1 інстанції Бараненко С. М. 	
Провадження № 33/4823/306/21 	  	
Категорія - ч.2 ст.172-15 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2021 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Хоміча Р.Г. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 15 квітня  2021 року, 

В С Т А Н О В И В :
Цією постановою:
     ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ,
           притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-15 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2465,00 грн.   

          Місцевим судом встановлено, що 15 березня 2021 року, близько 06.30 год., військовослужбовець оперативного резерву першої черги солдат ОСОБА_1 здійснював відеофіксацію на стільниковий телефон висування особового складу 4НМР до їдальні на території в/ч НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , в умовах дії особливого періоду, чим порушив вимоги наказу Головнокомандувача №74 «Про затвердження Інструкції зі зберігання і користування особовим складом Збройних Сил України засобами стільникового зв`язку та іншими електронними засобами» від 01.07.2020 року.
  
Не погодившись із рішенням суду, захисник Хоміч Р.Г. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати та постановити нову, якою закрити провадження у справі щодо його підзахисного у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Послався на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам Закону. Вважає, що постанова винесена без належних і допустимих доказів вчинення підзахисним інкримінованого правопорушення та всі сумніви мають тлумачитися на його користь. 
Крім того, просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, оскільки в судовому засіданні ОСОБА_1 не був присутній, а копію судового рішення було направлено лише 13 травня 2021 року, у зв`язку з чим, встановлений строк на оскарження був пропущений з поважних причин.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавали.
Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.   

Згідно ч.2 ст.294 КУпАП, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом 10 днів з дня винесення постанови.
Як убачається з матеріалів справи, постанова щодо ОСОБА_1 була винесена 15 квітня 2021 року. Строк на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду закінчився 25 квітня 2021 року.
Проте, враховуючи, що ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи, копію судового рішення отримав лише 17 травня 2021 року, тому строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду підлягає поновленню.

Згідно ч.2 ст.7 та ст.245, ст.280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. Суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи. Постанова суду, згідно ст.283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, на достатніх і незаперечних доказах.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення № 46 від 17.03.2021, 15 березня 2021 року, близько 06 год. 30 хв., військовослужбовець оперативного резерву першої черги солдат ОСОБА_1 здійснював відео фіксацію на стільниковий телефон висування особового складу 4НМР до їдальні на території в/ч НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , в умовах дії особливого періоду, чим порушив вимоги наказу Головнокомандувача №74 ЗСУ від 01.07.2020 року ( а.с.3-4).
Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, у силу положень  ст. 251 КУпАП.

Згідно особистих письмових пояснень, ОСОБА_1 не заперечував факт того, що він 15.03.2021 року, близько 06 год. 30 хв., проводив відеозйомку на свій стільниковий телефон висування особового складу 4НМР до їдальні. Про заборону відеозйомок згідно наказу Головнокомандувача № 74 від 01.07.2021 року ознайомлений. Відеозйомку проводив особисто для себе ( а.с.7). 
Також, вищевказані обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків: лейтенанта ОСОБА_3 та старшого сержанта ОСОБА_4 (а.с.5,6). 

У відповідності до ч.1 ст.2 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (ч.4  ст.2 цього Закону).

Адміністративна відповідальність за ч.2 ст.172-15 КУпАП настає, зокрема, за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
Недбале ставлення до військової служби характеризується невиконанням або неналежним виконанням військовою службовою особою своїх обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, інструкціями, наказами через несумлінне ставлення до них; наявністю негативних наслідків, що порушують встановлений порядок здійснення військовими службовими особами своїх функцій щодо забезпечення належного рівня військової дисципліни, статутного порядку, збереження військового майна, що є складовою воєнної безпеки України.

Згідно Наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 01.07.2020 року №74 затверджено Інструкцію зі зберігання і користування особовим складом ЗСУ засобами стільникового зв`язку та іншими електронними засобами.
Відповідно до п.3.2 вищевказаної Інструкції під час навчального процесу, проведення занять, навчань, тренувань та інших заходів підготовки користуватися особистими ЗСЗ та не облікованими, в тому числі особистими, ІЕЗ що мають функції запису, фото -, відео-фіксації та функції підключення до мережі Інтернет, забороняється.  

Проте, військовослужбовець оперативного резерву першої черги солдат ОСОБА_1 , будучи ознайомленим з Наказом Головнокомандувача ЗСУ № 74 від 01.07.2021 року, здійснював відеофіксацію на стільниковий телефон висування особового складу 4НМР до їдальні на території в/ч НОМЕР_1 .
Тобто, в діях ОСОБА_1 наявний склад адмінправопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП - недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Отже, доводи апелянта з приводу відсутності події і складу адміністративного правопорушення є безпідставними, не заслуговують на увагу та спростовуються вищенаведеним.

Посилання апелянта на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам Закону, є необґрунтованими.
Так, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 повністю відповідає вимогам ст.256 КУпАП, у ньому викладено суть правопорушення із зазначенням норми Закону, яка передбачає відповідальність за дане правопорушення.  
Крім того, всі докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.2 ст.172-15 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності. 

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,                    

П О С Т А Н О В И В :

Поновити захиснику Хомічу Р.Г. строк на апеляційне оскарження постанови  Козелецького районного суду Чернігівської області від 15.04.2021 р.

Апеляційну скаргу захисника Хоміча Р.Г. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 15 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-15 КУпАП – без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	В. М. Заболотний