П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/4871/21 
Головуючий у 1-й інстанції:  Вишар І.Ю. 
          Суддя-доповідач:  Залімський І. Г. 

29 квітня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Залімського І. Г. 
суддів:  Сушка О.О.  Мацького Є.М. 
секретар судового засідання: Чорнокнижник О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу   ОСОБА_1  на  рішення   Вінницького міського суду Вінницької області  від  30 березня 2021 року (ухвалене у м. Вінниці 30.03.2021) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора батальйону №1 роти №4 УПП у Вінницькій області лейтенанта поліції Рутковського Андрія Сергійовича про  скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із позовом до інспектора батальйону №1 роти №4 УПП у Вінницькій області лейтенанта поліції Рутковського Андрія Сергійовича про скасування постанови серії ЕАН №3780486 від 12.02.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.03.2021 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив Вінницького міського суду Вінницької області від 30.03.2021 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем вимог ПДР України, а також не дотримано порядку розгляду та вирішення справи про адміністративне правопорушення, притягнення позивача до відповідальності.
Відповідач  подав відзив на апеляційну скаргу позивача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги.
Позивач в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, просив вимоги, що в ній викладені, задовольнити.
Представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла  наступних висновків.
Встановлено, що 12.02.2021 інспектором батальйону №1 роти №4 УПП у Вінницькій області лейтенант поліції Рутковським А.С. складено постанову серії ЕАН №3780486 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.
Постанова мотивована тим, що 12.02.2021 о 17:32, за адресою м. Вінниця вул. Соборна, 91, позивач керуючи транспортним засобом марки «SKODA FABIA» д.н.з. НОМЕР_1 , порушив вимогу дорожнього знаку 3.2. чим порушив п.8.4 ПДР України.
Позивач не погодився із вказаною постановою, а тому звернувся до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено факт вчинення позивачем вимог ПДР України, а також дотримано порядок розгляду та вирішення справи про адміністративне правопорушення, притягнення позивача до відповідальності.
Колегія суддів частково погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
Відповідно до ст.23 Закону України “Про Національну поліцію” поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).
Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до пункту 1.3. Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно пункту 8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.
Відповідно до пункту 8.4 в) ПДР України заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.
Пунктом 8.4 (г) ПДР передбачено, що наказові знаки показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.
Згідно з п.3.2 розділу 33 ПДР, дорожній знак 3.2 "Рух механічних транспортних засобів заборонено" забороняє рух усіх механічних транспортних засобів.
У відповідності до абз.9 п.3.43 ПДР, зона дії знаків 3.1-3.15, 3.19-3.21, 3.25, 3.27, 3.29, 3.33-3.37 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.
Згідно абз.5 п.3.43 ПДР не поширюється дія знаків 3.1-3.8, 3.11 - на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення.
Отже, дія знаку 3.2 не поширюється на транспортні засоби виключно у разі одночасного дотримання наступних умов:
- транспортні засоби належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, або обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні;
- транспортні засоби таких громадян в`їжджають до позначеної зони та виїжджають з неї на найближчому перехресті до місця призначення.
В обґрунтування необґрунтованості висновків відповідача та суду першої інстанції про вчинення ним порушення п. 8.4 (г) ПДР позивач зауважив, що 12.02.2021 він приблизно о 17:30 рухався на  автомобілі «SKODA FABIA» д.н.з. НОМЕР_1 з вул. Хмельницьке шосе в напрямку вул. Соборна. При в`їзді на вул. Соборну виконав вимоги ПДР України, а саме: увімкнув лівий покажчик повороту та мав намір на перехресті вул. Соборна та вул. Хлібна здійснити поворот ліворуч та припаркуватися у дозволеному місці біля Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів - гімназія №2 Вінницької міської ради з дотриманням вимог ПДР і в подальшому мав відвідати ГУ НП у Вінницькій області, офіційна адреса: м. Вінниця, вул. Театральна, 10, у зв`язку з робочою необхідністю. Однак, не завершив маневр, оскільки на вимогу працівника поліції вимушений був здійснити зупинку у зазначеному ним місці, а саме на вул. Соборна, 91 в зоні дії знака 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено».
Однак, з наявних у матеріалах справи відеозаписів чітко встановлено, що маючи намір повернути наліво на вул. Хлібну позивач не ввімкнув покажчик повороту відповідного напрямку та не знизив швидкість перед цим.
Таким чином, у даному випадку на позивача поширюється дія дорожнього знаку 3.2 "Рух механічних транспортних засобів заборонено", вимоги якого позивачем не виконані.
Доводи позивача про те, що матеріали відеозапису не можуть бути належним доказом вчинення правопорушення, в зв`язку з тим, що оскаржувана постанова не містить посилань на технічний запис за допомогою якою здійснювалось фіксування правопорушення, обґрунтовано відхилено судом першої інстанції з посиланням на постанову Верховного Суду  від 14 лютого 2018 року у справі №536/583/17, за змістом якої відомості про технічний запис зазначаються у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, а зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.
Крім того, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «O' Halloran and Francis v. the United Kingdom» будь-хто хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння та користування автомобілем може потенційно завдавати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.
Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Наведене свідчить про порушення позивачем вимог п. 8.4 (г) ПДР, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.
Щодо дотримання відповідачем порядку притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вказане порушення, апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.
Встановлено, що після зупинки у зазначеному працівником поліції місці до автомобіля позивача підійшов працівник поліції, відрекомендувався та попросив пред`явити посвідчення водія та реєстраційні документи на автомобіль. Позивач виконав дану вимогу працівника поліції. Працівник поліції повідомив позивачу причину зупинки, а саме, невиконання вимоги дорожнього знаку 3.2, та що відносно позивача буде складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.
Позивач заявив клопотання про перенесення розгляду справи на інший час, а також заявив клопотання про необхідність надання йому юридичної допомоги адвокатом та ознайомлення з доказами, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Після чого працівник поліції повідомив, що перенести розгляд справи на інший час немає можливості, відео вчинення правопорушення надасть для ознайомлення, а також вказав щоб позивач зв`язувався зі своїм адвокатом для його участі під час розгляду справи. Позивач не зміг зв`язатись із адвокатом, тому я ще раз заявив усне клопотання про перенесення розгляду однак, працівник поліції повідомив, що клопотання відхиляє, оскільки вважає, що вину позивача доведеною. Після цього відповідач виніс оскаржувану постанову.
Проаналізувавши вказані обставини, апеляційний суд дійшов висновку про те, що  працівник поліції не надав належної оцінки поясненням позивача та клопотанням останнього про перенесення розгляду справи та про необхідність надання позивачу правової допомоги адвокатом. чим обмежив права передбачені у ст.268 КУпАП та Конституцією України.
Вказаний висновок узгоджується із постановою Касаційного адміністративного суд Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №640/16220/16-а за змістом якої  ненадання водію можливості скористатися правовою допомогою адвоката є порушенням права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Також колегія суддів вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що відповідачем розглянуто справу про адміністративне правопорушення за місцем зупинки транспортного засобу, а не за адресою місцезнаходження підрозділу Управління патрульної поліції у місті Вінниці Департаменту патрульної поліції, чим порушено вимоги ч.1 ст.276 КУпАП, офіційне тлумачення якої міститься в рішенні Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015, згідно якого 2.4. аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв`язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.
У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Зважаючи на те, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованих висновків в частині дотримання відповідачем порядку притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вказане порушення, апеляційний суд вважає передчасним висновок суду першої інстанції про необхідність залишення позовних вимог без задоволення. 
При цьому, з огляду на підтвердження матеріалами справи факт допущення позивачем вказаного порушення, доцільним є скасування спірної постанови і надіслання справи на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).
Однак, згідно вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).
Пунктом 7 частини 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього кодексу.
Згідно ст.284 КУпАП справа підлягає закриттю за наявності обставин, передбачених ст.247 даного Кодексу.
Оскільки порушення ОСОБА_1 вимог п.8.4 ПДР України вчинено 12.02.2021, станом на час ухвалення даної постанови минув строк притягнення позивача до відповідальності за вказане порушення, а тому провадження про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП необхідно закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити  частково.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора батальйону №1 роти №4 УПП у Вінницькій області лейтенант поліції Рутковського Андрія Сергійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності скасувати.
Закрити провадження про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП. 
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сушко О.О.    Мацький Є.М.