Дата документу 19.04.2021 Справа № 336/580/21 

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 336/580/21	Головуючий у 1-й інстанції Щаслива О.В.	
Пр. № 22-ц/807/1484/21	Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2021 року                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)        Гончар М.С.
суддів                                        Кухаря С.В., Маловічко С.В.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2021 року про відмову у видачі судового наказу у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції із вищезазначеною заявою про видачу судового наказу (а.с. 1-2), в якій просила видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з січня 2021 року до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції ОСОБА_6 (а.с. 3).
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2021 року (а.с. 5) ОСОБА_1 відмовлено у видачі судового наказу у цій справі.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні,  ОСОБА_1  в особі представника ОСОБА_2  у своїй апеляційній скарзі (а.с. 9-12) просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 29).
Ухвалою апеляційного суду провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.с. 30), справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 2 ЦПК України (а.с. 31).
Оскільки, в силу вимог ст. 369 ч. 2 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
ОСОБА_3 не скористався своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі у встановлений апеляційним судом строк станом на час її розгляду апеляційним судом.
Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
В автоматизованому порядку суддею Кухарем С.В. у цій справі замінено суддю Подліянову Г.С. (а.с.35-36).
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи заявникові у видачі вищезазначеного судового наказу у цій справі, керувався ст. ст. 165, 352 - 354 ЦПК України та виходив із такого.
На думку суду першої інстанції, заява не підлягає розгляду в порядку наказаного провадження, оскільки  заявлена вимога не відповідає переліку вимог, за якими може бути виданий судовий наказ у відповідності до статті 161 ЦПК України. 
Вимоги щодо стягнення аліментів у відповідності до пунктів 4 та 5 частини 1 ст. 161 ЦПК України в порядку наказового провадження можуть бути задоволені у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; або заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;
Тобто, вибраний заявницею спосіб захисту прав, на думку суду першої інстанції, суперечить вимогам ст. 161 ЦПК України.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції вважав, що у видачі судового наказу необхідно відмовити, оскільки заявником заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст.161 ЦПК України.
Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись повністю не можна з таких підстав.
Вищезазначена ухвала суду першої інстанції, що є предметом апеляційного перегляду у цій справі, постановлена останнім з порушенням вимог ст. 260 ч. 1 п. 3 ЦПК України, оскільки мотивувальна частина цієї ухвали взагалі не містить мотивувальної частини із зазначенням конкретних мотивів, з яких суд першої інстанції дійшов висновків…, постановляючи ухвалу. 
У цій справі суд першої інстанції лише обмежився загальними фразами про те, що заявником заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст.161 ЦПК України.
Проте, апеляційним судом встановлено, що:
- ст. 165 ч. 1 п. 4 ЦПК України (вимоги, за якими може бути видано судовий наказ) зазначено: судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину у розмірі - однієї чверті…заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину; 
- заявник ОСОБА_1  у своїй вищезазначеній заяві у цій справі просила (а.с. 2) видати наказ про стягнення з ОСОБА_3  на користь  ОСОБА_1  аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1  у розмірі саме однієї чверті частини заробітку (доходу)  ОСОБА_3 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з січня 2021 року до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.
В силу вимог ст. 165 ч. 3 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. 
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги заявника  ОСОБА_1  в особі представника ОСОБА_2  лише частково ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та наявних у цій справі доказах.
Допущені судом порушення норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали, що перешкоджає подальшому розгляду цієї справи, та в силу вимог ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду (вирішення процесуального питання) до суду першої інстанції. 
Якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції з передачею справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного із розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється у подальшому судом першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 141, 367, 369, 371-372, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2021 року про відмову у видачі судового наказу у справі скасувати.
Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови апеляційним судом складений 19.04.2021 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Кухар С.В.	Маловічко С.В.