22-ц/804/1252/21 
                                                                                265/6501/19 

П О С Т А Н О В А
Іменем України

Єдиний унікальний номер 265/6501/19
                                                                                      Номер провадження  22-ц/804/1252/21
         12 травня 2021 року                                                                                  місто Маріуполь 
Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                 головуючого судді Лопатіної М.Ю.
                 суддів - Мальцевої Є.Є., Пономарьової О.М., 
                 за участю секретаря - Сидельнікової А.В., 
сторони:
позивачка - ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2 

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 листопада 2020 року, ухвалене у складі судді Гноєвого С.С., повний текст якого складено 16 листопада 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог.
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2   про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. 
Позов мотивовано тим, що з 27 грудня 2013 року сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований в Іллічівському відділі державної РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 401. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 липня 2019 року  шлюб між позивачкою та відповідачем  розірвано. За час шлюбу за спільні кошти сторони придбали двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , а також автомобіль марки "KIA SPORTAGE", колір сірий, 2013 року випуску, державний  номерний знак  НОМЕР_1 .  Згідно договору міни квартир від 19 квітня 2019 року,  ОСОБА_2 ,  за  письмовою згодою позивачки, передав ОСОБА_3 трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 в обмін на квартиру АДРЕСА_4 . Після  припинення шлюбних відносин, зазначений транспортний засіб і дві квартири знаходяться у користуванні відповідача  та його матері, у зв`язку з чим, доступ до вказаного майна у позивачки  відсутній. 
З урахуванням уточнених позовних вимог, позивачка просила суд визнати квартиру АДРЕСА_1 , квартиру АДРЕСА_4 , транспортний засіб "KIA SPORTAGE", колір сірий, 2013 року випуску, державний номерний знак  НОМЕР_1 спільною сумісною власністю її та ОСОБА_2 , де частки кожного із співвласників є рівними та поділити це майно; виділити їй  в особисту власність трикімнатну квартиру АДРЕСА_5 ; виділити ОСОБА_2   в особисту власність двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та транспортний засіб "KIA SPORTAGE", колір сірий, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 ); стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію різниці вартості часток у спірних квартирах та транспортному засобі у розмірі 155 000 грн; право спільної сумісної власності подружжя на спірне нерухоме та рухоме майно припинити;  усунути їй   перешкоди у здійсненні права користування житловим приміщенням шляхом виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_4 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 листопада 2020 року позовні  вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про  поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя  задоволено. 
Визнано квартиру АДРЕСА_1 , квартиру АДРЕСА_4 , транспортний засіб "KIA SPORTAGE", колір сірий, 2013 року випуску, зареєстрований за реєстровим номером  НОМЕР_1 спільною сумісною власністю подружжя  ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 , де частки кожного із співвласників є рівними. Виділено  ОСОБА_1 в особисту власність трикімнатну квартиру АДРЕСА_5 . Виділено ОСОБА_2 в особисту власність двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та транспортний засіб "KIA SPORTAGE", колір сірий, 2013 року випуску, зареєстрований за реєстраційним номером  НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 ). Стягнуто з ОСОБА_2   на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію різниці вартості часток в спірних квартирах та транспортному засобі "KIA SPORTAGE", колір сірий, 2013 року випуску, зареєстрований за реєстраційним номером  НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 ) у розмірі 155 000 гривень. Право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на спірне майно, а саме:  квартиру АДРЕСА_1 , квартиру АДРЕСА_4 , транспортний засіб "KIA SPORTAGE", колір сірий, 2013 року випуску, зареєстрований за реєстровим номером  НОМЕР_1 припинено. Усунуто ОСОБА_1   перешкоди у здійсненні права користування житловим приміщенням шляхом виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_4 .
Розподілено судові витрати  та стягнуто з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом цивільної справи, а саме суму судового збору, сплаченого при подачі позову  у розмірі 768,40 грн, заяви про забезпечення позову у розмірі 420,40 грн,  та витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 5 000,00 грн та судової автотоварознавчої експертизи  у розмірі 1514,86 грн.  Стягнуто з відповідача ОСОБА_2    на користь держави  судовий збір в сумі 9 321,20 грн.  
          Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив із того, що у силу статей 60, 69, 70 СК України нерухоме та рухоме майно сторонами набуте за час шлюбу за спільні кошти, є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає поділу у рівних частках. 
Крім того, з огляду на те, що суд дійшов висновку про виділення позивачці, в порядку поділу спільного майна подружжя,   трикімнатної квартири АДРЕСА_4 , доступ до якої відповідач позивачці обмежує, суд вважав обгрунтованими позовні вимоги в частині усунення ОСОБА_1   перешкод у здійсненні права користування цим житловим приміщенням шляхом виселення ОСОБА_2 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу. 

В апеляційній скарзі  відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції  норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати.
Скарга мотивована тим, що місцевий суд прийняв одностороннє рішення, а саме тільки на підставі тих доказів, які надала в судовому засіданні позивачка. При цьому не враховано те, що двокімнатна квартира АДРЕСА_1 придбана 02 жовтня 2015 року  за кошти, що були отримані ним від продажу 05 жовтня 2015 року квартири за АДРЕСА_8 , що придбана ним до шлюбу з позивачкою 20 лютого 2010 року, тобто є його особистою власністю. Тому вважає, що квартира АДРЕСА_1 не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та розподілу не підлягає. Крім того, скаржник посилався на те, що придбаний за час шлюбу 20 вересня 2016 року автомобіль марки "KIA SPORTAGE",  є також його особистою власністю, оскільки був  придбаний за кошти, отримані ним  від продажу  належного йому на праві особистої власності автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», 2008 року випуску. Також суд першої інстанції безпідставно прийняв як доказ висновок експерта ОСОБА_4 від 27 травня 2020 року, згідно якого середня ринкова вартість транспортного засобу "KIA SPORTAGE", зареєстрованого за реєстраційним номером  НОМЕР_1 станом на дату огляду транспортного засобу, тобто на 26 травня 2020 року, складає 412 250,00 грн. При цьому  автомобіль оглянутий не був, а тому дана оцінка автомобіля є неправильною,  оскільки автомобіль був оцінений як новий.  

Доводи і заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка, посилаючись на відповідність оскарженого судового рішення  вимогам законності та обґрунтованості, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення. 
У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача - адвокат Семенова Н.П. доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити.
Представник позивачки  - адвокат Темір І.В. у судовому засіданні  заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Сторони про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Згідно заяв, сторони  просили розглянути справу без їх участі.

Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга   не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржене рішення суду  відповідає зазначеним вимогам закону.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Сторони перебували у шлюбі,  зареєстрованому  27 грудня 2013 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, який було розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 липня 2019 року, яке набрало законної сили 12 серпня 2019  року (т.1, а.с 25,26).
Від даного шлюбу сторони дітей не мають. 
Згідно договору купівлі-продажу  за №  3192 від 02 жовтня 2015 року, укладеного між ОСОБА_5 і ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу І.І. Бодягіною,  відповідачем була придбана двокімнатна квартира АДРЕСА_1 (т.1, а.с 15-17). 
Крім того, за  договором купівлі-продажу  від 17 жовтня 2015 року, посвідченим  приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу М.Л. Демко, укладеним між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , останньому належить   трикімнатна квартира АДРЕСА_2 (т.1, а.с 20-23). 
Згідно договору  міни квартир від 19 квітня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Царьовою І.В., ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 в обмін на квартиру АДРЕСА_4 (т.1, а.с 18-19). 
Як вбачається з наданих приватними нотаріусами  Бодягіною І.І. , Демко М.Л. та Царьовою І.В. ,  за ухвалою суду,  документів, на підставі яких було укладено вищевказані договори, всі зазначені  договори купівлі-продажу та міни ОСОБА_2   укладались в період шлюбу сторін з письмової згоди дружини -  позивачки по справі.  
Крім того, з  реєстраційної картки транспортного засобу, наданої Територіальним сервісним центром № 1441 Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області,  на підставі  договору купівлі-продажу від 28 вересня 2016 року, укладеного  в ТСЦ № 6343/2016/097001, транспортний засіб "KIA SPORTAGE", колір сірий, 2013 року випуску, був зареєстрований за реєстраційним номером НОМЕР_1 на ім`я відповідача ОСОБА_2   та видано свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 (т.1, а с.94). 

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права.
     
         Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
            Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.
         Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
         Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку.
       Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
       Таким висновок  викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18)
       Тобто, той із подружжя, який заявляє про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують, на підставі належних та допустимих доказів.
      Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
      Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
       Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       За положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
        Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
          Згідно частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка, зокрема, є майно: набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
        Відповідач оспорює поширення правового режиму спільного сумісного майна на квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль марки "KIA SPORTAGE", зареєстрованого за реєстраційним номером  НОМЕР_1 .
        Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції, оцінивши надані докази, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про те, що спірне майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності, оскільки квартира АДРЕСА_1 була придбана за час перебування сторін у шлюбі та позивачка  надавала письмову згоду як другого з подружжя на придбання вказаного майна за грошові кошти, що набуті під час зареєстрованого шлюбу і є спільною сумісної власністю (т. 1 а.с.91), що відповідно до статті 65 СК України властиво при реалізації права подружжя на розпорядження майном, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.  Крім того, дана квартира була придбана до того, як відповідач продав 05 жовтня 2015 року квартиру за АДРЕСА_8 , що є його особистою власністю (т. 1 а. с. 234-235).
Також відповідачем  не спростовано презумпцію спільності права власності подружжя на  автомобіль марки "KIA SPORTAGE", державний реєстраційний номер  НОМЕР_1 , оскільки ОСОБА_2   не надано належних доказів на підтвердження доводів  про те, що це майно придбано за його особисті коши, які він отримав від продажу автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», 2008 року випуску.
Встановлено, що згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу, оформленого  Територіальним сервісним центром МВС  20 вересня 2016 року автомобіль «VOLKSWAGEN PASSAT», 2008 року випуску, зареєстрований за ОСОБА_2 22 березня 2013 року, був проданий ним за 5000 грн.( т. 1 а.с.239)  
  28 вересня 2016 року на ім`я відповідача ОСОБА_2   видано свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 транспортного засобу "KIA SPORTAGE",  2013 року випуску  на підставі  договору купівлі-продажу від 28 вересня 2016 року, укладеного  в ТСЦ № 6343/2016/097001 ( т.1, а с.94). Згідно висновку експерта  № 9/05 від 27 травня 2020 року  за результатами проведення судової авто товарознавчої  експертизи, середня ринкова вартість транспортного засобу «KIA SPORTAGE», державний реєстраційний номер  НОМЕР_1 , станом на дату огляду транспортного засобу, тобто на 26 травня 2020 року, складає 412 250 грн. Отже, встановлена  значна різниця у вартості даних транспортних засобів. 
При цьому, оспорюючи вартість  автомобіля «KIA SPORTAGE», визначеного висновком експерта, доказів, які спростовують даний висновок, відповідачем не надано.         
        Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За вищезазначених обставин оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а  рішення суду першої  інстанції -  залишити без змін.
  
Керуючись ст. ст. 367, 374,375,381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

                                            П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту. 

Судді:

Повний текст постанови складено 14 травня 2021 року.  

           Суддя: