УХВАЛА  
 
07 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 454/3919/18
провадження № 61-5588ск21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Сокальського районного суду Львівської області від  26  грудня  2019  року  та  постанову  Львівського апеляційного суду від 11 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга  ОСОБА_1 , подана представником ОСОБА_2 , на рішення Сокальського районного суду Львівської області від  26  грудня  2019  року  та  постанову  Львівського  апеляційного  суду  від 11 лютого 2021 року.
Ухвалою Верховного Суду від 23 квітня 2021 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження судових рішень, касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме: запропоновано надати уточнену касаційну скаргу з зазначенням підстав (підстави) касаційного оскарження, обґрунтувавши належним чином посилання на пункти частини другої статті 389 ЦПК України, викласти прохальну частину касаційної скарги відповідно до статті 409 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. Заявнику також необхідно було надати документ про сплату судового збору. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
У травні 2021 року  ОСОБА_1  надав до Верховного Суду матеріали на виконання вимог ухвали суду від 23 квітня 2021 року, а саме: квитанцію про сплату судового збору за подання касаційної скарги та уточнену касаційну скаргу.
Однак, в наданій уточненій редакцію касаційній скарзі відсутні чіткі посилання на конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України та/або пункт (абзац та/або пункт) статей 392 та/або 411 ЦПК України, який (які) відповідно до змісту касаційної скарги є підставою (підставами) подання цієї касаційної скарги та обґрунтування (мотивування) наявності цієї (цих) підстави (підстав). 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У випадку оскарження судових рішень з підстав невідповідності висновків суду постанові Верховного Суду, що не була врахована в оскаржуваному судовому рішенні (абзац 1 пункт 5 частини 2 статті 392 ЦПК України) або у зв`язку з необхідністю відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах,  викладеному у  постанові Верховного суду (абзац 2 пункт 5 частини 2 статті 392 ЦПК України) у касаційній скарзі, крім відповідної постанови Верховного Суду,  повинно  бути  зазначено  відповідний  пункт  частини  2 статті 389 ЦПК України та обґрунтування і мотивування такої підстави.
У випадку оскарження судових рішень на підставі частини 4 статті 389 ЦПК України з посиланням на частину 1 статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини 1 статті 411 ЦПК України, який є обов`язковою підставою для скасування судового рішення з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.
У випадку оскарження судових рішень на підставі частини 3 статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини 3 статті 411 ЦПК України, з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.
Отже, у касаційній скарзі повинно бути зазначено конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини  другої  статті  389  ЦПК  України  та/або  пункт (абзац та/або пункт)  статей 392 та/або 411 ЦПК України, який (які) відповідно до змісту касаційної скарги є підставою (підставами) подання цієї касаційної скарги та обґрунтування (мотивування) наявності цієї підстави (підстав).
Касаційна скарга всупереч вимогам статті 392 ЦПК України не містить чітко визначеної підстави касаційного оскарження, її відповідного обґрунтування.
Доводи касаційної скарги не дають можливості суду чітко визначити, чи на думку скаржника суд апеляційної інстанції мав керуватися іншим правовим висновком Верховного  Суду  щодо застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 1 частини 2 статті 389 ЦПК України), чи бажає скаржник відступити від правового висновку  Верховного Суду, яким керувався суд апеляційної інстанції (пункт 2 частини 2 статті 389 ЦПК України), тощо.
З огляду на імперативну вказівку пункту п`ятого частини другої статті 392 ЦПК України чітке посилання на підставу касаційного оскарження судових рішень, визначену частиною другою статті 389 ЦПК України є однією з обов`язкових умов щодо форми та змісту касаційної скарги, а суд касаційної інстанції в розумінні статті 13 ЦПК України позбавлений права на власний розсуд поза волею скаржника обирати підставу касаційного оскарження, її обґрунтування з узагальнених доводів касаційної скарги.
Цитування переліку підстав касаційного оскарження не є належним виконанням вимог пункту п`ятого частини другої статті 392 ЦПК України.
За таких підстав скаржнику з метою запобігання подвійному тлумаченню змісту касаційної скарги необхідно надати уточнену касаційну скаргу, в якій чітко зазначити підставу (и) касаційного оскарження, її (їх) обґрунтування.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги передбачені статтею 392Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Касаційна скарга  ОСОБА_1  за формою та змістом не відповідає наведеним положенням ЦПК України.
Відповідно до пунктів 4, 6 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бутизазначено рішення (ухвала), що оскаржується та клопотання особи, яка подає скаргу.
Зазначення в касаційній скарзі рішення (ухвали), що оскаржується, передбачає необхідність заявнику вказати дату прийняття оскарженого рішення, його суть та номер справи в якій воно ухвалене.
Однак в уточненій касаційній скарзі ОСОБА_1  не зазначено дати прийняття оскаржених судовихрішень та номер справи, в якій ухвалені рішення (ухвала), що оскаржуються. 
Таким чином  ОСОБА_1  необхідно подати уточнену касаційну скаргу із зазначенням судових рішень (ухвал), що оскаржуються, дати прийняття оскаржених рішень, їх суті та номеру справи в якій вони ухвалені.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. За змістом частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог цього Кодексу щодо форми і змісту, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
За таких обставин, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, яку викласти з урахуванням вимог цієї ухвали, оформлену відповідно до положень статті 392 ЦПК України разом із копіями уточненої скарги та додатками відповідно до кількості учасників справи.
Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Враховуючи  викладене  вище,  зазначений  в  ухвалі  Верховного  Суду від 23 квітня 2021 року строк для усунення недоліків слід продовжити та повідомити про це заявника.
Керуючись статтями 127, 185, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Продовжити ОСОБА_1 устрок для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                              Є. В. Петров