УХВАЛА

28 травня 2021 року 
м. Київ
справа № 640/16740/19
адміністративне провадження № К/9901/17466/21
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 січня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області, за участю третьої особи - Міністерства соціальної політики України, про поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області,  (далі     - ГУ ПФУ у Черкаській області), в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ Пенсійного фонду України від 31 липня 2019 року №339-о «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновити його на посаді начальника Управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області; зобов`язати ГУ ПФУ у Черкаській області провести нарахування та виплату на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 січня 2021 року, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.
14 травня 2021 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подав касаційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 січня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права. Заявник просить переглянути і скасувати судові рішення та задовольнити позов. Одночасно ОСОБА_1 просить передати матеріали справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, з тих підстав, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
Предметом спору у цій справі є поновлення на посаді державної служби категорії «Б» та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 
За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами. 
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Підставою перегляду оскаржуваних судових рішень заявник зазначив відсутність висновків Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема приписів статті 43 Конституції України та статті 235 Кодексу законів про працю України. Водночас, зазначаючи норму права, яка потребує висновку Суду, вказує про необхідність підтвердження правової позиції для їхнього застосування у подібних правовідносинах. Тобто заявник наводить взаємовиключні підстави, що не відповідає приписам частини четвертої  статті 328 КАС України, якою такі підстави визначені, як диспозитивні. 
Верховний Суд також відхиляє посилання заявника про наявність підстав для відкриття касаційного провадження на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України у зв`язку з порушенням судами вимог пункту 3 частини другої статті 353 КАС України.
Так, як сам зазначає позивач, його клопотання про витребування доказів стосується витребування «офіційних пояснень» відповідача з приводу виплати йому заробітної плати та невиплати вихідної допомоги. Водночас, приписи пункту 3 частини другої статті 353 КАС України стосуються клопотань про витребування, дослідження або огляду доказів, а не  "офіційних пояснень", які не підпадають під визначення поняття доказів, наведеного у статті 72 КАС України.
Інші клопотання обґрунтовані оцінкою позивача виконання відповідачем вимог ухвали суду першої інстанції щодо витребовування доказів, що відповідно, не підпадає під визначення пункту 3 частини другої статті 353 КАС України як підставу для відкриття касаційного провадження.
Інші доводи ОСОБА_1 зводяться до опису обставин справи, цитування норм  КАС України, інших нормативно-правових актів та висловлення думки щодо їхнього застосування. Такі доводи мають суб`єктивний характер та свідчать про переоцінку доказів у справі, що виключає можливість перегляду судового рішення з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України. Інші аргументи скарги також зводяться до тлумачення норм матеріального права та неповного з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій.
Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Частиною першою статті 341  КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Лише посилання заявника на відсутність висновків Верховного Суду, за відсутності вмотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
За таких обставин Верховний Суд не вирішує клопотання ОСОБА_1 про передачу справи №640/16740/19 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,
У Х В А Л И В:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 січня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22     квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області, за участю третьої особи - Міністерства соціальної політики України, про поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу повернути особі, яка її подала.
2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                                 С.А. Уханенко