ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року 
м. Київ
справа № 638/18385/17
адміністративне провадження № К/9901/54898/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Бучик А.Ю.,
суддів -  Мороз Л.Л., Рибачука А.І.
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 січня 2018 року (суддя Аркатова К.В.)  та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2018 року (колегія суддів: Сіренко О.І., Перцова Т.С., Жигилій С.П.)  у справі    № 638/18385/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
01 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії (бездіяльність) Адміністрації Державної прикордонної служби України в Харківській області щодо оформлення та подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області документів для призначення пенсії ОСОБА_1 , які не передбачали в складі грошового забезпечення ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 зі змінами. Визнати дії (бездіяльність) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не виконання завдань, покладених на нього п.п.1,3 п.4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, яке затверджене Постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 № 28-2 щодо здійснення контролю за призначенням (перерахунком) і виплатою пенсії, який згідно із законодавством здійснюється за рахунок коштів Фонду, інших джерел, визначених законодавством, визнати дії (бездіяльність) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 пенсії з грошового забезпечення без урахування щомісячної додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ від 22.09.2010 року № 889 із змінами протиправними. Позивач просить зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України отримати у військовій частині НОМЕР_1 довідку (довідки) про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМУ від 22.09.2010 № 889 зі змінами та подати зазначену довідку до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області;  зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області після отримання від Адміністрації Державної прикордонної служби України довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 з урахуванням щомісячної додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ від 22.09.2010 №  889 зі змінами, призначити та виплачувати позивачу пенсію в розмірі, який обчислений з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМУ від 22.09.2010 № 889 та здійснити виплату позивачу недоплаченої частини основного розміру пенсії з 02.06.2017, зобов`язати відповідачів протягом місяця, з дня набрання постановою законної сили, подати звіт про виконання судового рішення, стягнути судові витрати з відповідачів на користь позивача.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від  24 січня 2018 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2018 року, позов задоволено.
Не погоджуючись з судовими рішеннями, відповідач - Адміністрація Державної прикордонної служби України  подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та  процесуального права, просить їх скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування касаційної скарги зазначає, що  при видачі довідки про грошове забезпечення для призначення пенсії позивачу відповідач виходив з вимог ч. 3 ст. 43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пункту 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393, Постанови Кабінету Міністрів України № 45, якими затверджені документи, які подаються до органів Пенсійного фонду. Також вказує, що в документи включають тільки такі види щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, як доплати, підвищення, надбавки та премії. Вважає, що рішення суду першої інстанції суперечить рішенню Конституційного суду України від 13.05.2015 № 4-рп/2015 по справі № 1-9. Крім того вказує, що позивач до Адміністрації Держприкордонної служби не звертався із заявою про видачу довідки, а зі служби був звільнений з військової частини НОМЕР_1 . Вказує на порушення норм процесуального права, зокрема що справа підсудна окружному адміністративному суду, а не місцевому. 
У відзиві на касаційну скаргу  відповідач  ГУПФУ в Харківській області касаційну скаргу підтримав та просив задовольнити.
Позивач подав клопотання, в кому просив закрити касаційне провадження як помилково відкрите, оскільки справа є незначної складності.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст.345 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права і дотримання норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга   задоволенню не підлягає  з огляду на наступне.
Судами  встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 м. Харкова Державної прикордонної служби України, останнє звання старший прапорщик.
Відповідно до витягу з наказу №234-ос від 01.06.2017 ОСОБА_1 звільнено в запас та станом на 01.06.2017 вислуга років становить: календарна 24 роки 09 місяців 12 днів, пільгова 11 років 05 місяців 15 днів, загальна 36 років 02 місяці 27 днів. Згідно особистої картки грошового забезпечення з січня 2017 року по травень 2017 року та кінцевого розрахунку при звільненні №58 позивачу була виплачена винагорода.
02 червня 2017 року позивачу відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» призначена пенсія.
Згідно з довідкою №527 від 30.11.2017 з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області розмір пенсії позивача за вислугу років станом на 01.11.2017 складає, із врахуванням грошового забезпечення: посадовий оклад 800, 00 грн, оклад за військове звання 65,00 грн., процентна надбавка за вислугу років 35% - 302,75 грн., середньомісячна сума додаткових видів ГЗ за 24 місяці 3452,82 грн., у тому числі надбавка за кваліфікацію, в/сл 2 клас 2,5%, ОУС 15% 15 %, надбавка за особливо важливі завдання 90%, премія 395 %, а всього 4620,57 грн.. Основний розмір пенсії: 70 % грошового забезпечення (вислуга років 36) у розмірі 3234,40 грн.
Відповідно до додатку до грошового атестату №60 від 08.06.2017 про додаткові види грошового забезпечення для нарахування пенсії ОСОБА_1 середньомісячна сума за 24 місяці складає 3452,82 грн., в тому числі надбавка за особливо важкі завдання з 01.01.2015 року -80 %, з 01.01.2016 року 90 %, ОУС за ризик 15%, надбавка за кваліфікацію з 01.06.2015 р. 4%, з 01.01.2016р. 2,5 %, премія з 01.06.2015 200 %, з 21.09.2016 -315 %, з 01.02.2016- 215 %, з 01.03.2016 225 %, з 01.05.2016- 235 %, з 01.06.2016 440%, з 15.09.2016 395%. Згідно грошового атестату №60 з військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 забезпечений такими видами грошового забезпечення : посадовим окладом із розрахунку 800 грн, окладом відповідно до військового звання 65 грн., відсотковою надбавкою за вислугу років 35 %, надбавкою за ВОВЗ 90%, надбавкою за ризик ОУС 15%, премією 395%, надбавкою за кваліфікацію 2,5%, одноразовою винагородою 60%, податку з фізичних осіб за червень 2017 року 12569,46 грн. Грошове забезпечення з 01.01.2017  по 01.06.2017 складає 123234,16 грн. (в тому числі допомога на оздоровлення 5518,73 грн.).
З огляду на вищезазначене, позивачу при призначенні пенсії не було включено додаткову грошову винагороду, встановлену відповідно до постанови Кабінету міністрів України № 889 від 22 вересня 2010 року, яку останній отримував під час служби та з якої ним сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд,  виходив із того, що щомісячна додаткова грошова винагорода військовослужбовця, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія. А відтак, Адміністрація Державної прикордонної служби  зобов`язана видати довідку з вказаною складовою, а ГУПФУ в Харківській області – провести відповідний перерахунок.
Колегія суддів, дослідивши спірні правовідносини, зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 2011-XII) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з частинами 2 та 3 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових:
1) посадовий оклад;
2) оклад за військовим званням;
3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення;
4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною 1 ст. 15 Закону № 2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону № 2262-ХІІ.
Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.
Так, ч. 3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ).
Відповідно до п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Отже, Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.
Тобто при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17.
Велика Палата Верховного Суду у вказаному рішенні, крім зазначеного, вирішила за необхідне відступити від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові цього суду від 10 березня 2015 року (№ 21-70а15).
Відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України № 889 від 22.09.2010 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій" (у редакції, чинній на час проходження позивачем служби) щомісячна додаткова грошова винагорода установлюється, зокрема військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення (пункт 2 вказаної постанови).
Відтак, Адміністрація Державної прикордонної служби повинна видати позивачу та/або направити її до ГУПФУ в Харківській області  відповідну довідку із зазначенням   про всіх відомостей  щодо виплати  щомісячної додаткової грошової винагороди, з якої нараховані і сплачені страхові внески.
В свою чергу, лише після надання відповідної довідки, ГУПФУ в Харківській області надасть оцінку періодичності виплати одноразової грошової допомоги та утримання єдиного внеску, що є кваліфікуючими ознаками для  врахування її до розміру грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії, згідно позиції Великої Палати Верховного Суду у справі     № 522/2738/17.
Стосовно доводів касаційної скарги про порушення підсудності, колегія суддів зазначає, що   дійсно вказаний спір згідно редакції КАС України (після 15.12.2017)     підсудний окружному адміністративному суду.
Проте з позовом позивач звернувся 01.12.2017, тобто до внесення змін до КАС України.
Відповідно до п.п.10 п.1 Перехідних положень зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Отже, розгляд справ, провадження в яких відкрито до набрання чинності даною редакцією кодексу, продовжується судом, однак за нормами КАС України в новій редакції.
Відтак,  справу вірно розглянуто місцевим судом як адміністративним.
Крім того відповідачем подано клопотання про передачу справи на Велику Палату Верховного Суду, яке обгрунтоване тим, що висновки у  справі № 522/2738/17  стосуються лише  одноразової грошової допомоги при звільненні, допомог на оздоровлення та для вирішення  соціально-побутових питань, а не додаткової грошової винагороди.
Колегія суддів не вбачає підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду  та вважає, що  вже викладений  у  постанові № 522/2738/17  висновок у подібних правовідносинах.
Відповідно до статті 350 КАС України (в редакції до набрання чинності змінами, внесеними Законом України від 15.01.2020 № 460-IX) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись ст.ст. 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовити.
Касаційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України залишити без задоволення.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 січня 2018 року  та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2018 року  залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                        А.Ю. Бучик

Судді                                                                                                     Л.Л, Мороз

А.І. Рибачук