Постанова 
Іменем України 
24 березня 2021 року
м. Київ
справа № 755/2656/19
провадження № 61-22470св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Ступак О. В.,
суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С., Погрібного С. О., 
Яремка В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач- ОСОБА_1 , 
відповідач - Моторне (транспортне) страхове бюро України,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Більчука Олександра Олександровича на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 08 липня 2019 року у складі судді Чех Н. А. та постанову Київського апеляційного суду від 11 листопада 2019 року у складі колегії суддів: Мараєвої Н. Є., Заришняк Г. М., Рубан С. М.,
ВСТАНОВИВ:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог та рішень судів
У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) про відшкодування майнової шкоди.
На обґрунтування позову посилався на таке. 14 січня 2017 року на вул. Космонавтів, 7 у м. Горішні Плавні Полтавської області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки ЗАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки «Mazda», номерний знак НОМЕР_2 , під його (позивача) керуванням.
Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки ЗАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 11 березня 2016 року № АЕ/7935858 у Приватному акціонерному товаристві «Страхове товариство «Іллічівське» (далі - ПАТ «СТ «Іллічівське»). 
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 08 лютого 2018 року позов ОСОБА_1 до ПАТ «СТ «Іллічівське» задоволено, стягнуто на його користь страхове відшкодування у розмірі 35 400,24 грн. 
18 вересня 2018 року на вебсайті МТСБУ розміщено повідомлення про те, що ним розпочинається врегулювання страхових виплат за зобов`язаннями ПАТ «СТ «Іллічівське» за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у частині відшкодування шкоди, завданої життю, здоров`ю та майну потерпілих-фізичних осіб. На звернення до МТСБУ щодо виплат страхового відшкодування йому відмовлено у зв`язку з тим, що він не є потерпілою особою, її представником або спадкоємцем. 
Посилаючись на те, що у виплаті страхового відшкодування йому відмовлено безпідставно, ОСОБА_1  просив стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування у розмірі 10 000 грн.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 08 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 11 листопада 2019 року, у задоволенні позову відмовлено. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що позивач не є власником пошкодженого у результаті ДТП автомобіля марки «Mazda», номерний знак НОМЕР_2 , тому підстави для задоволення позову відсутні. Оскільки власником автомобіля марки «Mazda», номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_3 , тому останній має право на звернення до МТСБУ про виплату зазначеної суми страхового відшкодування.
 
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги і позиції інших учасників
У грудні 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Більчук О. О. звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просив рішення судів першої і апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Касаційна скарга мотивована тим, що судами зроблено висновки про застосування норм права, які суперечать правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 03 грудня 2014 року у справі 
№ 6-183цс14 та постанові Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі 
№ 200/21325/15-ц. Право позивача на отримання страхового відшкодування встановлене рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 08 лютого 2018 року.
У лютому 2020 року на адресу Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від МТСБУ, у якому відповідач просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 27 грудня 2019 рокувідкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали.
Ухвалою Верховного Суду від 04 березня 2021 року справу призначено до судового розгляду.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (08 лютого 2020 року).
Касаційна скарга у цій справі подана у грудні2019 року, а тому вона підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 460-ІХ.
Частиною першою статті 402 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі - у редакції, чинній до набрання чинності Законом № 460-IX) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та відзиву на неї, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам оскаржувані рішення не відповідають.
Суди встановили, що 14 січня 2017 року на вул. Космонавтів, 7 у м. Горішні Плавні Полтавської області сталася ДТП за участю автомобілів марки ЗАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки «Mazda», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія  ОСОБА_4 .
Винним у ДТП визнано ОСОБА_2 за правопорушення, передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього стягнення - штраф у розмірі 340 грн, що стверджується постановою Комсомольського міського суду Полтавської області від 30 січня 2017 року (а. с. 3).
Згідно з полісом від 11 березня 2016 року № АЕ/7935858, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Агроальянс» та ПАТ «СТ «Іллічівське», цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу - автомобіля марки ЗАЗ ТF 55 YО, номерний знак НОМЕР_1 , застраховано. Страхова сума за шкоду, завдану життю і здоров`ю, - 200 000 грн, за шкоду, завдану майну, - 100 000 грн, франшиза - 1 000 грн.
Встановлено, що автомобіль марки «Mazda», номерний знак НОМЕР_2 , належить ОСОБА_3 , який 18 січня 2017 року видав довіреність, якою уповноважив ОСОБА_1 користуватися та розпоряджатися (продавати, передавати в оренду, позичку та інше) з правом управління автомобілем марки «Mazda», номерний знак НОМЕР_2 , яка посвідчена приватним нотаріусом Горішньоплавнінського міського нотаріального округу Полтавської області за № 41.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 08 лютого 2018 року на користь позивача з ПАТ «СТ «Іллічівське» стягнуто суму страхового відшкодування у розмірі 26 928,47 грн, 900 грн - за звіт, пеню - 4 449,76 грн, 523 грн - три відсотки річних, 1 959,01 грн - інфляційні втрати та 640 грн - судовий збір.
18 вересня 2018 року МТСБУ на вебсайті повідомило, що ним розпочинається врегулювання страхових випадків за зобов`язаннями ПАТ «СТ «Іллічівське» за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у частині відшкодування шкоди, завданої життю, здоров`ю та майну потерпілих - фізичних осіб. Відшкодування за невиконаними зобов`язаннями страховика відбуватиметься в межах залишку коштів базового гарантійного внеску ПАТ «СТ «Іллічівське» у фонді захисту потерпілих МТСБУ (далі - ФЗП). Виплати страхових відшкодувань здійснюватимуться з урахуванням такого: заява про виплату страхового відшкодування подається фізичною особою-потерпілим або його законним представником чи спадкоємцем; договір страхування укладено ПАТ «СТ «Іллічівське» не пізніше ніж 06 грудня 2016 року, початок дії не пізніше 06 грудня 2016 року; шкода, завдана життю, здоров`ю або майну потерпілого - фізичної особи; одержувачами виплат є виключно потерпілі - фізичні особи, яким завдана шкода, їх законні представники чи спадкоємці; страхові виплати здійснюються за заявами, що надійшли до 31 грудня 2018 року; виплати за шкоду, завдану життю та здоров`ю потерпілого, здійснюються у повному обсязі; за шкоду завдану майну потерпілих - фізичних осіб, у розмірі оціненої шкоди, але не вище граничної суми виплати страхового відшкодування на одного потерпілого. Гранична сума відшкодування за зобов`язаннями ПАТ «СТ «Іллічівське» на одного потерпілого визначатиметься Президією МТСБУ з урахуванням отриманих МТСБУ заяв, які прийняті до розгляду та визнані МТСБУ, розміру наявного залишку гарантійних внесків страховика до ФЗП.
22 січня 2019 року на вебсайті МТСБУ повідомило, що Президія МТСБУ на засіданні 17 січня 2019 року прийняла рішення про затвердження граничних сум виплат страхового відшкодування на одного потерпілого за договорами внутрішнього страхування, укладеними ПАТ «СТ «Іллічівське», у розмірі 10 000 грн. Рішення прийняте відповідно до Положення про порядок виплат потерпілим за зобов`язаннями колишніх членів МТСБУ, стосовно яких не здійснюються процедури ліквідації (банкрутства) внаслідок залишку їх базових гарантійних внесків у фонді захисту потерпілих, затверджених Президією МТСБУ у лютому 2017 року. Страхові виплати здійснюються за заявами, що надійшли до МТСБУ до 31 грудня 2018 року.
26 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, поліс від 11 березня 2016 року № АЕ/7935858, виданий ПАТ «СТ «Іллічівське».
Листом від 11 грудня 2018 року № 3.1-10/38350 ОСОБА_1 відмовлено у виплаті страхового відшкодування, як потерпілій особі, якій завдано шкоду, оскільки він не є потерпілою особою, та роз`яснено, що власник автомобіля має право звернутись із відповідною заявою та отримати страхове відшкодування.
Згідно з пунктами 39.1, 39.2 статті 39 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, завдану третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Статут МТСБУ затверджується зборами засновників (членів) МТСБУ, погоджується з Уповноваженим органом та реєструється відповідно до вимог законодавства. МТСБУ не може виступати засновником чи співзасновником юридичних осіб, що займаються підприємницькою діяльністю та/або мають на меті одержання прибутку. Основними завданнями МТСБУ є: здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом; управління централізованими страховими резервними фондами, що створюються при МТСБУ для забезпечення виконання покладених на нього функцій, тощо.
Згідно з пунктами 44.1, 44.2 статті 44 Закону № 1961-IV органами управління та контролю МТСБУ є: загальні збори членів МТСБУ; Координаційна рада МТСБУ; президія; дирекція; інші визначені Статутом МТСБУ органи. Структура, функції, компетенція, порядок формування та роботи органів управління та контролю МТСБУ визначаються Статутом МТСБУ з урахуванням положень цього Закону.
Відповідно до пунктів 51.2, 52.1 статті 51 Закону № 1961-IV членство страховика в МТСБУ припиняється у разі виключення такого страховика із членів МТСБУ або втрати цим страховиком статусу асоційованого члена МТСБУ. Виключення страховика з членів МТСБУ та/або позбавлення статусу повного члена МТСБУ здійснюється рішенням загальних зборів членів МТСБУ за поданням дирекції МТСБУ, зокрема, з таких підстав: подання страховиком заяви про припинення членства в МТСБУ або позбавлення статусу повного члена МТСБУ.
Згідно з пунктами 43.4 статті 43 Закону № 1961-IV кошти централізованих страхових резервних фондів, створених при МТСБУ, розміщуються з урахуванням безпечності, прибутковості та ліквідності і мають бути представлені активами таких категорій: грошові кошти на банківських рахунках, банківські депозити (вклади), цінні папери, що емітуються державою. Рішення про використання коштів централізованих страхових резервних фондів відповідно до встановленої мети приймає дирекція МТСБУ відповідно до положення про централізовані страхові резервні фонди МТСБУ, що затверджується президією МТСБУ за погодженням з Координаційною радою МТСБУ.
Кошти, сплачені страховиками як базовий гарантійний внесок до фонду захисту потерпілих, використовуються виключно для здійснення регламентних виплат, передбачених підпунктом «г» пункту 41.1 статті 41 цього Закону.
У першу чергу використовується гарантійний внесок того страховика, для виконання зобов`язань якого він здійснюється.
Кошти, сплачені страховиком як додатковий гарантійний внесок до централізованих страхових резервних фондів МТСБУ, використовуються для виконання зобов`язань такого страховика перед МТСБУ. Кошти, сплачені страховиком як додатковий гарантійний внесок до фонду захисту потерпілих, також можуть використовуватися для виконання зобов`язань такого страховика за внутрішніми договорами страхування перед членами МТСБУ, а сплачений як додатковий гарантійний внесок до фонду страхових гарантій - для виконання зобов`язань цього страховика за договорами міжнародного страхування та правочинами, пов`язаними з перестрахуванням його відповідальності за договорами міжнародного страхування.
Положення про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у ДТП, погоджене Протоколом Координаційної ради МТСБУ від 17 листопада 2014 року № 47/2014 та затверджене Протоколом Президії МТСБУ від 07 серпня 2014 року № 320/2014, розроблене відповідно до статті 43 Закону № 1961-IV та встановлює порядок і умови формування, використання та розміщення централізованого страхового резервного фонду захисту потерпілих у ДТП.
Згідно з розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 28 вересня 2016 року № 2446 рекомендовано Президії МТСБУ розглянути питання про здійснення виплат за рахунок коштів базового гарантійного внеску страховиків до ФЗП у ДТП, зокрема щодо виплати страхового відшкодування за шкоду, завдану майну потерпілого.
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону № 1961-IV).
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, завданої життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що позивач не є власником пошкодженого у результаті ДТП автомобіля марки «Mazda», номерний знак НОМЕР_2 , тому підстав для задоволення позову немає.
З таким висновком судів погодитися не можна.
Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно, до яких належить право володіння.
Речове право на чуже майно, як і право власності, має абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, хто його оточує.
Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа з-поміж тих, з ким він вступає у відносини.
Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно.
Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України.
Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права. 
Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).
Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14.
Встановивши, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб та довіреності, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкового висновку, що оскільки він не є власником пошкодженого у результаті ДТП автомобіля марки «Mazda», тому не має право на відшкодування завданої шкоди. 
Аналогічні за змістом висновки зазначені Верховним Судом у постанові від 07 листопада 2018 року у справі № 200/21325/15-ц (провадження 
№ 61-37571св18).
З огляду на наведене Верховний Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, оскільки позивач має право на відшкодування завданої майнової шкоди.
Отже, суди попередніх інстанцій неправильно застосували наведені норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що призвело до неправильного вирішення справи, тому на задоволення позовних вимог  ОСОБА_1 з МТСБУ на його користь підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 10 000 грн.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
За змістом частин першої, другої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.
Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального права, оскаржувані судові рішення не можуть вважатися законними та обґрунтованими, а тому відповідно до статті 412 ЦПК України підлягають скасуванню.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги ОСОБА_1 , скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалення нового рішення, то з МТСБУ на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору. Заявник сплатив судовий збір: за подання позовної заяви - 768,40 грн, за подання апеляційної скарги - 1 152,60 грн, за подання касаційної скарги - 1 536,80 грн.
Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 457,80 грн.
Керуючись статтями 400, 409, 412, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палатиКасаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Більчука Олександра Олександровича задовольнити.
Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 08 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 листопада 2019 року скасувати, ухвалити нове рішення.
Позов     ОСОБА_5 задовольнити.
Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 10 000 грн.
Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 457,80 грн.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                                 О. В. Ступак
 
Судді:                                                                                                             І. Ю. Гулейков
 
                                                                                                                   А. С. Олійник
 
                                                                                                                   С. О. Погрібний
 
                                                                                                                        В. В. Яремко