Ухвала
Іменем України 
22 червня 2021 року
м. Київ
Справа № 205/6010/19
Провадження № 51-3073 ск 21
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 19 березня 2021 року про повернення його апеляційної скарги,
встановила:
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада                      2020 року залишено без задоволення клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про звільнення від подальшого відбування покарання у виді довічного позбавлення волі. 
Не погоджуючись з вищевказаним рішенням, захисник ОСОБА_6 подав до апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій просив поновити йому строк на апеляційне оскарження. 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 березня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання захиснику ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали місцевого суду. Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 – повернуто особі, яка її подала. 
У касаційній скарзі захисник порушує питання про скасування ухвали суду апеляційної інстанції.
В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що строк апеляційного оскарження для нього повинен обчислюватися не з дня оголошення судового рішення, а з моменту, коли засуджений ОСОБА_5 отримав копію повного тексту ухвали місцевого суду, а саме з 05 січня 2021 року.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Так, згідно п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом 7 днів з дня її оголошення.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 395 КПК, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. 
Таким чином, ст. 395 КПК розмежовує строки апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції для осіб, які викликалися судом, та ухвали, постановленої судом без виклику особи, яка її оскаржувала. Для особи, яка оскаржує ухвалу суду першої інстанції, постановлену за її викликом, але без її участі, кримінальне процесуальне законодавство пов`язує початок перебігу строку апеляційного оскарження ухвали місцевого суду з моменту її оголошення, а не з часом отримання копії судового рішення.
В даному випадку колегія суддів слідує практиці Верховного Суду, викладеній в ухвалі  від 11 січня 2021 року у справі № 367/2397/20 (провадження №51-10 ск21).
Оскільки розгляд Ленінським районним судом м. Дніпропетровська проводився з викликом сторін та за участю захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , тому в даному випадку, згідно п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня постановлення ухвали, а тому колегія суддів апеляційного суду вірно відмовила у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали місцевого суду.
Апеляційний суд в своїй ухвалі зазначив, що матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що захисник був присутнім під час постановлення судового рішення 27 листопада 2020 року, проте звернуся до суду з апеляційною скаргою лише 11 січня 2021 року (що підтверджується в касаційній скарзі самим захисником), пропустивши таким чином строк апеляційного оскарження. При цьому, адвокат не зазначив причин пропуску строку на апеляційне оскарження.
Згідно п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Враховуючи те, що захисник пропустив строк апеляційного оскарження ухвали місцевого суду, а обставини на які він посилається в клопотанні про поновлення цього строку, не визнані поважними причинами пропуску, оскільки не відповідають вимогам ч. 3 ст. 395 КПК, апеляційний суд обґрунтовано повернув захиснику його апеляційну скаргу.
Ухвала апеляційного суду належним чином вмотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Що стосується доводів захисника про те, що початок перебігу строку апеляційного оскарження для нього починається з моменту отримання копії рішення місцевого суду засудженим ОСОБА_5 , то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки з апеляційною скаргою звертався не засуджений, а його захисник ОСОБА_4 , а тому і строк апеляційного оскарження повинен обчислюватися на підставі положень п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги захисника не вбачається підстав для її задоволення, то у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд  
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою                  захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 19 березня 2021 року про повернення його апеляційної скарги.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_7                                               ОСОБА_2                                          ОСОБА_3