ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року	Львів	Справа № 380/7036/20 пров. № А/857/6285/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р.Й.,
суддів                                                                      Гуляка В.В.,
                                                                                      Ільчишин Н.В.,
з участю секретаря судового засідання                    Стельмаха П.П.,
представника відповідача                                           Болотіна М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Готель «Відень», Головного управління ДПС у Львівській області на додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року (прийняте в письмовому провадженні у м. Львові суддею Гавдиком З.В.) у справі № 380/7036/20 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Готель «Відень» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення, зобов`язання вчинити дії,

                                                     В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Готель «Відень» (далі – позивач, ТОВ «Готель «Відень») звернулося із позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі – відповідач, ГУ ДПС у Львівській області), в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Галицького управління ГУ ДПС у Львівській області № 0026035104 від 06.07.2020;
- зобов`язати ГУ ДПС у Львівській області внести зміни в облікову (інтегровану) картку ТОВ «Готель «Відень» по податку на прибуток приватних підприємств, - шляхом виключення з облікових даних помилково сформованої переплати по даному податку в сумі 394 172,54 грн;
- стягнути з ГУ ДПС у Львівській області на користь ТОВ «Готель «Відень» судовий збір та витрати на оплату професійної правничої допомоги за рахунок його бюджетних асигнувань.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 січня 2021 року позов задоволено.

02.02.2021 позивач надав суду клопотання про долучення доказів витрат на правничу допомогу до матеріалів справи, яким додано копію додаткової угоди, копію акту про надані послуги, копію платіжного доручення.

Додатковим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року клопотання позивача задоволено частково.
Стягнуто на користь ТОВ «Готель «Відень» за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Львівській області судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 грн.

Не погодившись із цим додатковим рішенням, його оскаржило ГУ ДПС у Львівській області, вважаючи, що таке є незаконним та прийняте з порушенням норм процесуального права, а тому просило скасувати оскаржуване додаткове рішення і ухвалити нове, яким відмовити у стягненні витрат на правову допомогу у повному обсязі. 
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивачем не доведено те. що розмір витрат є реальним, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обгрунтованим, співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.

Крім того, ТОВ «Готель «Відень» не погодившись із зазначеним додатковим рішенням першої інстанції, теж оскаржило його. Вважає, що висновки суду в частині зменшення витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального права та неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Тому просило скасувати додаткове рішення суду першої інстанції, в частині відмовленої суми стягнення, та ухвалити нове рішення в цій частині, яким стягнути з відповідача витрати та професійну правничу допомогу в розмірі 26 500 грн.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ним повністю обгрунтовано такі витрати та підтверджено сплатою відповідної суми коштів на розрахунковий рахунок Адвокатського об`єднання «Анни Мацюк». Вказує, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат представником позивача було подано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а тому підстав для визначення витрат які підлягають відшкодуванню у меншому розмірі не було.

ГУ ДПС у Львівській області подало відзив на цю апеляційну скаргу та просило залишити її без задоволення.

У судовому засіданні представник ГУ ДПС у Львівській області підтримав вимоги апеляційної скарги з аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу ГУ ДПС у Львівській області задовольнити, а апеляційну скаргу ТОВ «Готель «Відень» залишити без задоволення.

Представник позивача подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга ГУ ДПС у Львівській області не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ТОВ «Готель «Відень» підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із частинами першою, другою, четвертою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

А відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 суд висловив правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 22.12.2018 по справі № 826/856/18.

На підтвердження понесених витрат позивач надав суду договір про надання правничої допомоги від 25.08.2020, додаткову угоду № 1 до цього договору від 16.10.2020, акт про надані юридичні послуги від 27.01.2021, платіжне доручення№20 від 28.01.2021 на суму 28 000,00 грн за надану правову допомогу.
При цьому, згідно додаткової угоди за № 1 від 16.10.2020 вартість правничої допомоги складає 25 000,00 грн за ознайомлення із матеріалами наданими клієнтом, визначення перспективи та вироблення тактики ведення справи, консультування клієнта, представництво в суді першої інстанції, підготовка та подання позову, формування додатків, інші необхідні дії. Додатково оплачуються участь адвоката у с удових засіданнях з розрахунку 1 засідання 1500 грн.

Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною сьомою статті 134 КАС України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Колегія суддів зазначає, що відповідач був повідомлений про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення і подавав заперечення щодо відшкодування витрат.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд першої інстанції вважав, що в акті про надані юридичні послуги від 27.01.2021 року по суті зазначено такі юридичні послуги як: аналіз документі наданих замовником,  надання правового висновку та формування стратегії, написання позовної заяви, формування копій додатків, написання та реєстрація в суді заяви про усунення недоліків, пошук судової практики, написання письмових пояснень, комунікація з клієнтом, вартість яких складає 25 000,00 грн.
Вищевказані в акті послуги жодними чином не конкретизовані щодо їх вартості кожної зокрема. Крім цього, реєстрація в суді заяви здійснюється судом безкоштовно.
Участь в засіданнях складає 3000 грн за два судових засідання.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Аналізуючи викладене, беручи до уваги положення КАС України, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розмір витрат зазначений позивачем не відповідає критерію розумності, такі витрати не мають характеру необхідних і є не співрозмірними, а їх відшкодування за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи матиме надмірний характер.

При цьому, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500,00 грн, вважаючи за необхідне відшкодувати судові витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, у розмірі 4000 грн, оскільки такий розмір витрат є цілком обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, а також співмірний з виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Щодо решти обставин та доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що такі не спростовують викладених вище висновків та на законність судового рішення не впливають.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що з метою відшкодування належного розміру витрат на професійну правничу допомогу, необхідно замінити в резолютивній частині додаткового рішення суду першої інстанції розмір суми відшкодування з «1500» на «4000». 

Згідно із пунктом четвертим частини першої статті 317 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (частина четверта статті 317 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до переконання, що суд першої інстанції правильно по суті вирішив питання відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, проте встановлені обставини у справі дають підстави суду апеляційної інстанції змінити рішення суду першої інстанції шляхом зміни його резолютивної частини.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                                   П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Готель «Відень» задовольнити частково.

Додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року у справі № 380/7036/20 змінити, замінивши в абзаці другому його резолютивної частини цифри «1500,00 грн» цифрами «4000 (чотири тисячі) грн». 

У решті додаткове рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин  	
Постанова складена у повному обсязі 20 травня 2021 року.