ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний № 332/699/21                                  Головуючий в 1 інст. Сінєльнік Р.В.
Провадження №33/807/281/21                                                  Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.2 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року                         місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку        притягнуто до адміністративної відповідальності -  ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Івлєва М.М. розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою  останнього на постанову  Заводського районного суду м.Запоріжжя від 09 березня 2021 року, якою 
  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки. 
Стягнуто з  ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 454,00 грн.

Згідно з постановою суду,  16 лютого 2021 року о 02-27 годині в м.Запоріжжі, по вул.Північне шосе, 1 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21099, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: а саме : запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР. Від керування транспортним засобом відсторонений, про повторність попереджений.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1  просить постанову суду скасувати,  а провадження в справі закрити на підставі ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.
В обґрунтування своєї скарги зазначає, що вважає оскаржувану постанову суду необґрунтованою, у зв`язку з неповнотою проведеного судового розгляду, а також у зв`язку з тим, що при винесені вказаної постанови суддя порушив його право на справедливий судовий захист, а також порушив принципи верховенства права, законності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, недостатньо аргументовано мотивував своє рішення, ухвалив його на припущеннях, а також допустив неправильність при застосуванні норм права.
Під час розгляду справи судом зовсім не звернуто увагу на те, що протокол складений з явними порушеними вимог ст.ст.254,256 КУпАП та виданої в їх розвиток п.4 розділу Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395, пунктів 5,7,8,11 «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої наказом МВС України 06 листопада 2015 року №1376, відповідно до яких, протокол, який складається на спеціальному бланку, повинен містити посилання на статті 55,56,59,63 Конституції України, які роз`яснюються особі, яка притягується до адміністративної відповідальності. Таких вимог не дотримано. В протоколі допущено численна кількість виправлень та він не складений у двох примірниках, а йому виданий на руки його другий чистий екземпляр, з якого взагалі незрозуміла суть та підстави притягнення до адміністративної відповідальності.
В Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів відсутні дата та час проведення такого огляду та його складання. В цьому Акті вказано, що його огляд проведений, немовби, за допомогою «Аlcotest Drager 6820», що не стикується з поясненнями свідків, вказаних в ньому. 
Другий екземпляр Акту  йому на руки також не видавався, чим порушені його права, передбачені п.10 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735.
Більш того, в поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 час отримання пояснень та його пропонування пройти медичний огляд на місці зупинки транспортного засобу не вказаний, текст пояснень за змістом аналогічний, викладенні в них обставини не відповідають дійсним обставинам справи, не зазначено час отримання пояснень та в який час вони залучались працівниками поліції як свідки в цій справі, технічний прилад, за допомогою якого було запропоновано йому поліцейськими пройти медичний огляд на місці зупинки транспортного засобу вказаний як «Аlcotest Drager 6810» (реальна назва прибору для контролю повітря на алкоголь, яке видихається Drager Аlcotest 6810), як це передбачено вимогами п. 7 «Інструкції ...» 07 листопада 2015 року №1395, п.4 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103.
При цьому, свідки до суду не викликались та у судовому засіданні не допитувались, про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень не попереджались, а тому письмові пояснення цих свідків не можуть бути належними та беззаперечними доказами вчинення ним адміністративного правопорушення.
Доказів встановлення в нього поліцейськими ознак сп`яніння, які в подальшому стали підставою для проведення огляду на стан сп`яніння, що повинен проводитись на місці зупинки транспортного засобу, відповідно до вимог ст.266 КУпАП та виданого в її розвиток п.п.2,3,4 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, суду не надано взагалі, а тому необхідно вважати, що ігнорування поліцейськими встановлення ознак сп`яніння тягне за собою визнання проведеного в подальшому огляду на стан сп`яніння неналежним доказом по справі, що підтверджується відеозаписом складання цього протоколу про адміністративне правопорушення.
Вказаним фактам суд першої інстанції належну оцінку не надав та на них взагалі не звернув увагу.
Крім того, на відеозапису відсутня інформація про роз`яснення йому права на захист та інших прав, як правопорушнику, передбачених вимогами Конституції України та Кодексу України про адміністративні правопорушення, встановлення у присутності свідків ознак алкогольного сп`яніння, складання Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, вручення йому Направлення на проходження медичного огляду у медичному закладі, вимагання ним у поліцейських сертифікату відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки «Drager Аlcotest 6810», вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення та відсторонення його від керування транспортним засобом.
Такі докази поліцейськими суду не надані та в матеріалах справи відсутні.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Івлєва М.М., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Суд дійшов правильного висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена даними, що містяться: у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18№147657 від 16 лютого 2021 року, згідно з яким, ОСОБА_1 у зазначений час керував транспортним засобом ВАЗ 21099, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. На пропозицію поліцейських від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням спеціального технічного засобу та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків; зі змістом протоколу ознайомлений, будь-яких зауважень чи клопотань не заявляв; відмовився від надання пояснень; актом огляду; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16 лютого 2021 року в КНП «ОКЗНПД» ЗОР;  письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 16 лютого 2021 року, якими підтверджується, що поліцейським ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору «Drager Аlcotest 6810» та в медичному закладі, проте останній відмовився від проходження такого огляду; копією постанови Вільнянського районного суду Запорізької області у справі №314/1363/20, провадження №3/314/561/20 від 12 червня 2020 року, що набрала законної сили 23 червня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 420,40 грн. Постановлено розстрочити виплату штрафу в сумі 10200 (десять тисяч двісті) грн терміном на 12 (дванадцять) місяців, а саме по 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень щомісячно до повного погашення заборгованості; довідкою відділу адміністративної практики УПП  в Запорізькій області; архівом правопорушень; DVD-диском з відеозаписом.
Вказані докази узгоджуються з відомостями з рапорту працівника поліції Мотренка О.М., в якому зафіксовано, що 16 лютого 2021 року під час несення служби на ПА-501 разом з лейтенантом поліції ОСОБА_4 о 02:27 годині патрулюючи по Північному шосе, біля буд.1, ними було зупинено автомобіль ВАЗ 21099 під керуванням водія ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм, у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі в присутності двох свідків. На водія ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП, ДПР18№147657. Від керування відсторонений. Посвідчення водія вилучено. Також при перевірці даного громадянина через ІПНП, було виявлено, що громадянин ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, але посвідчення водія не вилучалось. Позбавлений права керування транспортним засобом від 12 червня 2020 року. Складено постанову серії ЕАН №3791916 за ч.4 ст.126 КУпАП, п.2.1.а ПДР. Заходи фізичного впливу та спец. засоби до громадянина ОСОБА_1 не застосовувались. Боді камера АР-00037, та відео з реєстратору додається.
Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП, при викладених у протоколі обставинах. 
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи. 
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 зазначив, що його зупинили працівники поліції та сказали, що мигнула фара. Огляд на стан сп`яніння пропонували, було холодно, тому він запропонував провести огляд за допомогою газоаналізатору «Drager». Потім виявилось, що «Drager» поломаний. Від огляду у лікарні йому запропонували відмовитись. Свідків він не пам`ятає. Раніше він дійсно притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП. Постанову суду не оскаржував, т.я. вчинення ним того правопорушення не заперечує. На відео події відображені вірно, але наданий неповний запис. Дії працівників поліції він не оскаржував. Його пояснення в постанові відображені невірно. Він не просив його суворо не карати. В суді першої інстанції його слухати не стали.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Івлєв М.М. зазначив, що оскаржувати дії працівників поліції сенсу немає. 

Твердження апелянта про неповноту з`ясування обставин справи судом та про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, є безпідставними, суперечать матеріалам справи і змісту оскаржуваної постанови.
Доводи сторони захисту про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог чинного законодавства, є необгрунтованими, оскільки вищевказаний протокол складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.
Недоліки протоколу, на які вказує апелянт, не є суттєвими та не вказують на безпідставність складання протоколу.
У зазначеному протоколі міститься підпис самого ОСОБА_1 без будь-яких зауважень. Даних про те, що останній не погодився з відомостями, зазначеними у протоколі, та оспорював їх в установленому законом порядку, в матеріалах справи немає.
Твердження  апелянта про те, що другий примірник Акту огляду йому не вручався, є безпідставними через те, що  огляд  ОСОБА_1 за допомогою технічного засобу не проводився, у зв`язку з відмовою останнього від проходження такого огляду. Свідками цієї події були  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , підписи яких містяться у зазначеному акті, зауважень з приводу викладеного у акті від свідків не надійшло.
В свою чергу, відповідно пункту 10 розділу другого Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. 
Оскільки ОСОБА_1 , у якого виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, щодо останнього обґрунтовано складено протокол про адміністративне правопорушення, оскільки відмова водія, який має ознаки сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку є самостійним складом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи ОСОБА_1 про те, що доказів встановлення у нього поліцейськими ознак алкогольного сп`яніння, суду не надано, суперечать матеріалам справи. 
Так, пунктами 6 та 7 розділу І «Загальні положення» Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів та лікарем закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
Згідно з п.п.1,3 розділу ІІ зазначеної Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Відповідно до п.п. 6,10 Розділу II вказаної Інструкції, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння, результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.
Також, відповідно до вказаної Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Те, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння, підтверджується не тільки відомостями з протоколу, поясненнями свідків, а й відеозаписом, який був відтворений при апеляційному розгляді, з якого убачається, що працівники поліції під час спілкування з водієм зазначили, що у ОСОБА_1 відчувається запах алкоголю з порожнини рота та у останнього порушена координація рухів, тобто існують ознаки алкогольного сп`яніння. 
Ознаки сп`яніння відображені також в акті огляду на стан сп`яніння та в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, які долучено до протоколу.
Стосовно доводів сторони захисту про відсутність дати, часу складання та підпису  ОСОБА_1 у Акті огляду, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке. 
У бланку вищевказаного документу взагалі відсутня відповідна графа для внесення відомостей, на які вказує сторона захисту.
Обов`язкове підписання акту водієм законом не передбачено. 
Те, що в акті огляду зазначена назва приладу «Аlcotest Drager 6820», а не «Аlcotest Drager 6810», само по собі не свідчить про недостовірність цього доказу, як про це зазначає апелянт, враховуючи те, що сам огляд не проводився. 
Окрім того, вказаний акт підписаний свідками.
Те, що в поясненнях свідків не вказаний час відібрання цих пояснень, пояснення за змістом аналогічні (на що звертає увагу сторона захисту), на думку апеляційного суду, не вказує на безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .
Оформлення поліцейським пояснень свідків на бланку, само по собі не свідчить про недостовірність цих пояснень як доказів, як про це зазначає апелянт.
Під вказаними поясненнями міститься власноручний запис свідків про те, що пояснення з їх слів записані вірно та ними прочитані. 
Те, що вказані пояснення відносяться саме до цієї справи, жодних сумнівів не викликає. 
Твердження апелянта про те, у поясненнях свідків не відображено, що поліцейські пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, та за допомогою якого технічного засобу, суперечить змісту вказаних пояснень. 
Доводи сторони захисту про те, що при розгляді справи судом першої інстанції не заслухані свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , правильності висновків суду теж не спростовують та не свідчать про незаконність винесеної постанови.
В матеріалах справи відсутні клопотання ОСОБА_1 про виклик свідків. 
Письмові пояснення свідків, які дослідив суд першої інстанції, узгоджуються з відеозаписом, долученим до протоколу, а також з іншими доказами. 
Клопотань про дослідження додаткових доказів, в т.ч. про допит свідків, при апеляційному розгляді сторона захисту не заявляла.
Доводи апелянта про те, що поліцейські при оформлені протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи порушили вимоги законодавства та його процесуальні права, є безпідставними, оскільки суперечать матеріалам справи.
Твердження апелянта про те, що його не відстороняли від керування транспортним засобом, жодним чином правильності висновків суду першої інстанції не спростовують. 
Окрім того, даних про те, що після оформлення адміністративного матеріалу ОСОБА_1 дозволено керувати автомобілем, в матеріалах справи немає.
При дослідженні матеріалів справи, в т.ч. при перегляді відеозапису, порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено.
Те, що відеозапис складається з окремих фрагментів, не свідчить про фальсифікацію матеріалів справи.
При апеляційному розгляді ОСОБА_1 підтвердив, що обставини, які цим записом зафіксовані, відбувалися в дійсності.
Твердження сторони захисту про те, що поліцейські не надали суду відеозапис, де ОСОБА_1 погоджується пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку тощо, не є переконливими, оскільки суперечать матеріалам справи, в т.ч. поясненням свідків. 
Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам належну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу вищевказаного адміністративного правопорушення.
Дії ОСОБА_5 за ч.2 ст.130 КУпАП судом кваліфіковані вірно, оскільки в матеріалах справи міститься копія постанови Вільнянського районного суду Запорізької області у справі №314/1363/20, провадження №3/314/561/20 від 12 червня 2020 року, що набрала законної сили 23 червня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.
Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Постанову Заводського районного суду м.Запоріжжя від 09 березня 2021 року стосовно  ОСОБА_1  за ч.2 ст.130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду                                         С.В. Дадашева
Дата документу  Справа № 332/699/21