ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/5816/21	Головуючий у 1-й інстанції Братасюк В.М. 	
Провадження № 33/817/303/21 	Доповідач - Коструба Г.І.	
Категорія - ч.1  ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2021 р. cуддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І. розглянувши в м. Тернополі адміністративну справу відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не працює,
В С Т А Н О В И В:
Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 квітня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн. 
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить строк на апеляційне оскарження постанови поновити, оскільки він був пропущений з поважних причин, а постанову місцевого суду скасувати, закривши провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вказує на те, що він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а отже не був присутній в суді першої інстанції на час винесення оскаржуваної постанови.
Зазначає, що з текстом оскаржуваної постанови ознайомився 26 квітня 2021 року, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження був пропущений з поважних причин та просить його поновити.
Стверджує, що, розглянувши справу без його участі, суд першої інстанції допустив порушення вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП, оскільки позбавив його можливості реалізувати надані йому законом, як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, права, в тому числі і право на захист. 
Вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою, винесеною без всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи.
У своїй апеляційній скарзі зазначає, що, не погодившись з результатами після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, він повідомив інспектора поліції, що бажає, щоб у нього відібрали зразки біологічного середовища (крові) на дослідження вмісту алкоголю в крові, на що інспектором поліції та лікарем медичного закладу йому було відмовлено.
Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не містить даних, які саме ознаки алкогольного сп`яніння були у нього виявлені.
Одним із доводів апеляційної скарги є те, що у протоколі відсутня відмітка про роз`яснення йому прав та обов`язків, передбачених ст. ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.
Також зазначає, що інспектор поліції у разі достатніх підстав вважати, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння, зобов`язаний був відсторонити його від керування транспортним засобом та тимчасово затримати транспортний засіб у відповідності до ст. 265-2 КУпАП, чого зроблено не було.
Вказує на те, що у висновку №131 від 30.03.2021 щодо результатів медичного огляду зазначено, що він був складений в 11 год. 40 хв., а огляд у медичному закладі фактично проведено об 11 год. 59 хв., що підтверджується долученим до матеріалів справи відеозаписом. На думку апелянта даний висновок складений з порушенням розділу ІІІ п.22 Інструкції.
Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник - адвокат Кметик В. С. не з`явилися, проте на адресу апеляційного суду надійшло клопотання про слухання апеляційної скарги у відсутності апелянта та його представника, у зв`язку з чим вважаю, що розгляд справи слід провести за відсутності останніх.
Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду скаржнику слід поновити, а в задоволенні апеляційної скарги — відмовити, виходячи з таких міркувань. 
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. 
Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Враховуючи те, що під час винесення постанови судом першої інстанції ОСОБА_1 присутній не був, та те, що про наявність постанови щодо нього дізнався лише 26 квітня 2021 року, що підтверджується відміткою на заяві про ознайомлення з матеріалами справи та отримання копій (фотокопій) матеріалів справи від 26 квітня 2021 року, вважаю за можливе поновити йому строк на апеляційне оскарження, оскільки він був пропущений з поважних причин.
Що стосується доводів апеляційної скарги в частині порушення судом першої інстанції норм процесуального права, то, на думку судді апеляційного суду, зазначені твердження є неспроможними.
Так, твердження апелянта про те, що, розглянувши справу без його участі, суд першої інстанції допустив порушення вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП, оскільки позбавив його можливості реалізувати надані йому законом, як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, права, в тому числі і права на захист, є необґрунтованим, оскільки, як вбачається з відеозапису із нагрудних камер поліцейських, протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 112010 від 30 березня 2021 року із зазначеними у ньому часом та місцем розгляду справи (10 год. 30 хв. 13 квітня 2021 року у м. Тернополі) був складений в присутності ОСОБА_1 , а тому відсутні підстави вважати, що останній не був належним чином повідомлений про розгляд справи в суді першої інстанції, який відбувся саме 13.04.2021. При цьому у графі протоколу “особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи” зазначено, що з часом і місцем розгляду справи ознайомлений та проставлено підпис.
Окрім цього, ОСОБА_1 як особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, скористався своїм правом на апеляційне оскарження, де йому надана можливість повністю використати весь обсяг прав, передбачених КУпАП, щодо можливості скористатись послугами захисника, дослідити обставини справи для забезпечення всебічності, повноти й об`єктивності та вирішення її в точній відповідності із законом. 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог Конституції України та ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Так, згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Так, відповідно до оскаржуваної постанови ОСОБА_1 30.03.2021 о 10 год. 42 хв. в м. Тернополі на перехресті вул. Замонастирська — Гайова — Острозького керував транспортним засобом марки Hyundai Santa fe, номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 6810 ARАМ 2250 (повірка дійсна до 15.10.2021), на табло якого висвітило результат 0,65 % (проміле), однак водій з даним результатом був незгідний, після чого огляд проводився КНП ТОМЦСНЗ ТОР . Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння №131 від 30.03.2021 перебував в стані алкогольного сп`яніння. Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України “Про Національну поліцію” поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:
1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Як вбачається із копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН №3994077 від 30 березня 2021 року, складеного рядовим поліції роти №3 батальйону №1 УПП в Тернопільській області ДПП Чайківським Н. І., 30 березня 2021 року о 10 год. 42 хв. в м. Тернополі на перехресті вул. Замонастирська — Гайова — Острозького водій, керуючи транспортним засобом, не виконав вимоги дорожнього знаку 5.16 Напрямки руху по смугах, а саме: зі смуги, яка вказує рух прямо, здійснив рух ліворуч, чим порушив п. 8.4 ПДР України — порушення вимог інформаційно — вказівних знаків, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Вищезазначені обставини підтверджуються і долученим до матеріалів справи відеозаписом (ВО00008) з відеореєстратора №3323, який знаходився в службовому автомобілі патрульної поліції.
Що стосується порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена в тому числі КУпАП, керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП (в редакції Закону № 1231-IX від 16.02.2021), керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до пункту 2.9“а” Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. 
В свою чергу дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону.
Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Згідно п. 3 ознаками алкогольного сп`яніння є:
запах алкоголю з порожнини рота;
порушення координації рухів;
порушення мови;
виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно п. п. 6, 7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби);
лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – заклад охорони здоров`я).
Під час спілкування працівників поліції з водієм ОСОБА_1 в останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тобто та, яка зазначена в п. 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Доводи апелянта, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього не містить даних, які саме ознаки алкогольного сп`яніння були виявлені у нього, що слугували для подальшого огляду на стан алкогольного сп`яніння, спростовується наступним.
Під час спілкування працівників поліції з водієм ОСОБА_1 в останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тобто та, яка зазначена в п. 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Даний факт підтверджується долученим до матеріалів справи відеозаписом (20210330194350000924.avi) з нагрудної камери (№000008) інспектора поліції та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини рота і поведінкою, що не відповідає обстановці.
Крім цього, за змістом п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду №1103 від 17 грудня 2008 року у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. В даному випадку ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння ні на місці зупинки, ні в медичному закладі не ухилявся.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на технічному приладі — газоаналізаторі «Drager Alcotest 6810» № ARAM-2250 (повірка дійсна до 15.10.2021), на табло якого висвітився показник — 0,65% (проміле) алкоголю в крові. Не погодившись із результатом огляду, який був проведений на місці, останній пройшов огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. Відповідно до висновку КНП ТОМЦСНЗ ТОР щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння №131 від 30.03.2021 ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння.
Відтак, поліцейськими був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №112010 від 30 березня 2021 р., акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також долучено до матеріалів справи роздруківку з технічного приладу "Драгер", за допомогою якого і проходив тест на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , та вищезгаданий висновок.
Зміст протоколу про адміністративне правопорушення всупереч доводам апелянта відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів у його достовірності не викликає.
Так, будь-які зауваження з приводу складеного поліцейськими адмінпротоколу чи інших матеріалів ОСОБА_1 не надавались та в матеріалах справи не містяться.
Вина останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, також доведена і відеозаписами, долученими до матеріалів справи.
Таким чином, приймаючи рішення про встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції дослідив наявні у справі матеріали, а також відеоматеріали у їх сукупності, якими і обґрунтував свої висновки.
Тому, на думку судді апеляційного суду, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним вказаного адміністративного правопорушення є обґрунтованими та узгоджуються я з матеріалами справи.
Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейські не відсторонили його від керування транспортним засобом, що свідчить про відсутність ознак та стану алкогольного сп`яніння, суд відхиляє, оскільки у ОСОБА_1 було вилучено посвідчення водія та надано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 бажав, щоб у нього відібрали зразки біологічного середовища (крові) на дослідження вмісту алкоголю в крові, на що, з його слів, інспектор поліції та лікар медичного закладу йому відмовили, є неспроможними, оскільки з долучених до матеріалів справи відеозаписів, переглянутих суддею апеляційного суду, даної вимоги не вбачається і проведення такого дослідження законом не передбачено.
Таким чином, приходжу до остаточного висновку про те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено суддею з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованості накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.
За таких обставин постанова судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 квітня 2021 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - відмові у її задоволенні, оскільки будь-яких інших переконливих доводів, які б безумовно спростували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування постанови суду, скаржником не наведено і апеляційною інстанцією не встановлено.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя 
П О С Т А Н О В И В:
Строк на апеляційне оскарження поновити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 квітня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови складає 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, - без змін. 
Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Тернопільського 
апеляційного суду Г. І. Коструба