ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/4552/19                                               Головуючий у І інстанції - Колеснікова І.С.
                                                                                                   Суддя-доповідач - Мельничук В.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  10 червня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

                  Головуючого-судді:                Мельничука В.П.        
                                                   суддів:               Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,  

                            при секретарі:                Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо обмеження максимального розміру пенсії, призначеної ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області виплачувати пенсію ОСОБА_1 без обмежень максимального розміру пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області виплатити на користь ОСОБА_1 різницю між нарахованою та виплаченою пенсією за період часу з 01.10.2017 по 31.07.2019.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2020 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області подати до Київського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року в адміністративній справі                      № 320/4552/19 протягом одного місяця після отримання копії даної ухвали.
Попереджено Відповідача, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області подано до суду звіт про виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 січня          2020 року в адміністративній справі № 320/4552/19.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року в адміністративній справі № 320/4552/19 - відмовлено.
Встановлено Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області новий строк для подання звіту про виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року в адміністративній справі № 320/4552/19 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області виплатити на користь ОСОБА_1 різницю між нарахованою та виплаченою пенсією за період часу з 01 жовтня 2017 року по 31 липня 2019 року - один місяць після отримання копії даної ухвали.
Попереджено Відповідача, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області до суду першої інстанції подано новий звіт від 22 січня 2021 року про виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року в адміністративній справі                     № 320/4552/19.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року в адміністративній справі № 320/4552/19 відмовлено.
Накладено на начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області ОСОБА_2 штраф у розмірі 45400,00 грн. (сорок п`ять тисяч чотириста гривень 00 коп.).
Не погоджуючись з ухвалою Київського окружного адміністративного суду від                   15 лютого 2021 року Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким прийняти звіт про виконання рішення суду.
В апеляційній скарзі Відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. 
Зазначено, що Відповідачем добровільно виконано вищезазначене рішення в межах наданих законодавством повноважень, та проведено розрахунок суми виплати відповідно до рішення суду, прийнято на облік суму до виплати, що підтверджується витягом з реєстру.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 308  КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення Сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відмовляючи у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року в адміністративній справі № 320/4552/19 суд першої інстанції виходив з того, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області вдруге до суду подано звіт, з якого не убачається належного виконання Боржником рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року в адміністративній справі              № 320/4552/19.
Такі дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, на переконання суду, свідчать про ухилення Боржника від виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року в адміністративній справі                     № 320/4552/19, яким Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зобов`язано виплатити на користь ОСОБА_1 різницю між нарахованою та виплаченою пенсією за період часу з 01.10.2017 по 31.07.2019.
Враховуючи те, що ОСОБА_2 , як керівник суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, не забезпечив повне виконання рішення суду у даній справі, суд дійшов висновку про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами положень статей 129 та 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до частини 2 та 3статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. 
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Питання судового контролю за виконанням судових рішень регульовано статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України.
Порядок встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначено ст. 382 КАС України, за приписами частини першої та другої якої суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до частини восьмої цієї ж статті судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.
Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - Відповідачем у справі, може встановити суд першої чи апеляційної інстанції. Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду першої, апеляційної чи касаційної інстанції, а в разі неподання такого звіту - шляхом встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу. Таким чином, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення, є правовим наслідком судового рішення.
При цьому, зазначена норма не містить застереження, що суд може встановити судовий контроль за виконанням судового рішення лише одночасно з ухваленням останнього. 
Вказана позиція узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 14.05.2020 р. у справі № 800/320/17.
Колегія суддів зазначає, що судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-Позивача.
З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання Відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.
Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.
Правовою підставою для зобов`язання Відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.
Слід зазначити, що головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.
Кожний судовий процес повинен завершуватися реалізацією судового рішення у спірних правовідносинах між його сторонами.
Тому після вирішення публічно-правового спору і набрання судовим рішенням законної сили    суд продовжує відігравати активну роль у реалізації сторонами прав та законних інтересів, з приводу захисту яких він ухвалив судове рішення.
В основу ефективності правосуддя покладається здійснення судом належного контролю за виконанням судового рішення, оскільки головною метою судового рішення є    ефективність у поновленні порушених прав та свобод особи.
Конституційний Суд України у Рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 р. зазначив, що право на судовий захист, передбачене    ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, що остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося. Одним з механізмів, спрямованих на    забезпечення ефективності судового рішення, тобто на його виконання,    є судовий контроль.
Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine),                    № 29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі «Крищук проти України»                           (Kryshchuk v. Ukraine), № 1811/06, від 19 лютого 2009 року).
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що невиконанням рішення суду, яке набуло законної сили, підривається як авторитет судової гілки влади, так і авторитет демократичної держави в цілому.
Рішення суду, яке набуло законної сили - має бути виконане. Виконання рішення суду забезпечує довіру суспільства до суду, оскільки довіра людини до суду формується не тільки через призму справедливого судового рішення, а й зокрема через виконання цього рішення.
Невиконання рішення суду формує недовіру людини до суду, що недопустимо в демократичній державі. Водночас, суб`єкт владних повноважень, який є стороною у справі, має бути зразком для громадськості щодо належного виконання рішення суду, не чекаючи при цьому примусового виконання такого рішення суду або встановлення судового контролю щодо виконання рішення суду.
У випадку ухилення боржника - суб`єкта владних повноважень від виконання судового рішення суд може постановити ухвалу про зобов`язання останнього подати звіт і після постановлення рішення у справі, якщо цього потребують обставини справи.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року, яке набрало законної сили, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області виплачувати пенсію ОСОБА_1 без обмежень максимального розміру пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області виплатити на користь ОСОБА_1 різницю між нарахованою та виплаченою пенсією за період часу з 01.10.2017 по 31.07.2019.
З огляду на вказане, Відповідач з дня набрання судовим рішенням законної сили, зобов`язаний був виконати таке рішення суду.
Суд першої інстанції вірно встановив, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області було перераховано на підставі рішення суду пенсію за період з 01.10.2017 по 31.07.2019 без обмеження її максимальним розміром, та визначено, що невиплачена сума складає 98795,20 грн.
Проте, як вбачається з розрахунку пенсії, здійсненого на підставі рішення суду, сума до виплати розрахована за період з жовтня 2017 року по грудень 2018 року, а не по 31.07.2019 року, як це визначено в рішенні Київського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року.
Більш того, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області не надано суду доказів виплати Позивачу перерахованої пенсії.
Водночас, Відповідачем додано до звіту Витяг з реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.
При цьому, у звіті від 21 січня 2021 року Відповідачем зазначено про виплату Позивачу заборгованості з пенсії, перерахованої на підставі рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року в адміністративній справі № 320/4552/19, у порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» із сум, передбачених державним бюджетом на виконання судових рішень.
Кабінетом Міністрів України 22.08.2018 прийнято Постанову № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, та встановлено, зокрема, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою; внесено до бюджету Пенсійного фонду України на 2018 рік, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2018 № 8, зміни, що додаються.
Відповідно до пункту 1 зазначеного Порядку, цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.
Згідно пункту 3 Порядку № 649, боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.
Пунктом 10 Порядку № 649 передбачено, що виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.
Проте, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року у справі № 640/5248/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2020 року та постановою Верховного Суду від 26 травня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затверджений постановою  Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649.
Отже, вказане рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від                         12 листопада 2019 року у справі № 640/5248/19 набрало законної сили 22 липня 2020 року.
Таким чином, Порядок № 649 до спірних правовідносин вже не може бути застосовано і виконання рішення суду у даній справі повинно здійснюватись згідно вимог чинного законодавства щодо виконання судових рішень.
Європейський суд з прав людини від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.
Відтак, з часу набрання рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року в адміністративній справі № 320/4552/19 законної сили Відповідачем не вчинено дій, спрямованих на реальне виконання вказаного судового рішення.
Згідно приписів частини другої статті 382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб
Враховуючи те, що ОСОБА_2 як керівник суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, не забезпечив повне виконання рішення суду у даній справі, саме на нього слід накласти штраф.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про виконання зазначеного судового рішення та накладення на відповідального за невиконання рішення начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області ОСОБА_2  штрафу, з чим погоджується колегія суддів.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції та не вбачає підстав для скасування ухвали Київського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року.
Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Розглянувши доводи Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року про відмову у прийнятті звіту про виконання судового рішення та накладення штрафу за невиконання судового рішення - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя:                                                                     В.П. Мельничук

                     Судді:                                                                      І.О. Лічевецький 

                                                                                                                  О.М. Оксененко

Повний текст складено 10.06.2021 року.