Ухвала
 
24 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 565/347/17
провадження № 61-5940ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Жданової В. С. у справі за позовом ОСОБА_1 до Кузнецовського міського суду Рівненської області, Володимирецького районного суду Рівненської області та Рівненського апеляційного суду про відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державної (судової) влади,
ВСТАНОВИВ:
15 квітня 2021 року ОСОБА_1 надіслав на електронну пошту Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Волинського апеляційного суду від 10 березня 2021 року з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення, тобто, після закінчення строку на касаційне оскарження, встановленого частиною першою статті 390 ЦПК України. Крім того, всупереч пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі не було зазначено підставу (підстави), передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України, на якій (яких) подається касаційна скарга.
Ухвалою Верховного Суду від 19 квітня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, заявнику запропоновано звернутись до суду касаційної інстанції з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Волинського апеляційного суду                               від 10 березня 2021 року; надати уточнену редакцію касаційної скарги, в якій викласти підставу (підстави), передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України, на якій (яких) подається касаційна скарга, або, у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 ЦПК України, в касаційній скарзі зазначити обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
У травні 2021 року  ОСОБА_1 надіслав на електронну пошту Верховного Суду заяву про відвід судді Ждановій В. С.
Заяву обґрунтовував тим, що 27 серпня 2020 року звернувся до Кузнецовського міського суду Рівненської області з позовом про відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державної (судової) влади. Кузнецовський міський суд Рівненської області належним чином не зареєстрував його позовну заяву, не розглянув її відповідно до ЦПК України, не здійснив автоматизований розподіл справи, внаслідок чого рух справи відбувся з порушенням автоматизованого розподілу справи. 
Ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2021 року заяву ОСОБА_1 про відвід               судді-доповідача Жданової В. С. визнано необґрунтованою. 
В ухвалі суду зроблено висновок, що зміст та доводи заяви ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Жданової В. С. від участі у розгляді справи не свідчать про наявність підстав, передбачених статтями 36, 37 ЦПК України для відводу судді.
Відповідно до частин другої та третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. 
На виконання вимог частини третьої статті 40 ЦПК України заяву про відвід                        судді-доповідачаЖданової В. С. передано судді Верховного Суду Литвиненко І. В. у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України. 
Заява  ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», № 33949/02, § 49-52, від 09 листопада                   2006 року).
Верховний Суд, оцінюючи наявність обґрунтованих підстав для відводу щодо суб`єктивного критерію, дійшов переконання про відсутність підстави стверджувати, що суддя-доповідач Жданова В. С. виявляє особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.
За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.
Отже, передбачені законом підстави для відводу судді відсутні, а тому заява про відвід не підлягає задоволенню.
У такому висновку Верховний Суд керується тим, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є порушенням права на справедливий суд, так само як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді. Проте у цій справі всі доводи заявника носять характер непідтверджених припущень, які не знайшли свого об`єктивного обґрунтування, що могли б бути добросовісно сприйняті та оцінені судом.
Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви  ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Жданової Валентини Сергіївни відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                            І. В. Литвиненко