УХВАЛА

02 червня 2021 року 
м. Київ
справа № 640/15024/20
адміністративне провадження № К/9901/17919/21
Суддя Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді  Мацедонська В. Е.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року
у справі №640/15024/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, -
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Міністерства оборони України, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства оборони України «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 03.06.2020 року №89КП    в частині пункту 2 про накладення дисциплінарного стягнення - звільнення з військової служби за службовою невідповіднісю ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства оборони України «По особовому складу» від 19.06.2020 року №266 в частині пункту 19 про звільнення з військової служби у запас за підпунктом «д» (через службову невідповідність) капітана 2 рангу ОСОБА_1 , начальника 818 військового представництва Міністерства оборони України;
- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника 818 військового представництва Міністерства оборони України з 03.06.2020 року.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2020 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства оборони України «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 03 червня 2020 року №89КП в частині пункту 2 про накладення дисциплінарного стягнення - звільнення з військової служби за службовою невідповідністю ОСОБА_1 .
Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства оборони України «По особовому складу» від 19 червня 2020 року №266 в частині пункту 19 про звільнення з військової служби у запас за підпунктом «д» (через службову невідповідність) капітана 2 рангу ОСОБА_1 , начальника 818 військового представництва Міністерства оборони України.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника 818 військового представництва Міністерства оборони України з 03 червня 2020 року.
Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника 818 військового представництва Міністерства оборони України з 03 червня 2020 року.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2020 року  скасовано  та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позову -  відмовлено.
Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, позивачем подано касаційну скаргу до Верховного Суду.
Перевіривши матеріали касаційної скарги,  Суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої  статті 328 КАС України  учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно із частиною четвертою  статті 328 КАС України  підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою  статті 353 цього Кодексу.
Відповідно до пункту четвертого частини другої  статті 330  КАС України  у касаційній скарзі зазначаються підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)  статтею 328 цього Кодексу  підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої  статті 328 цього Кодексу  в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
Так, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися, а також зазначити, в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). 
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити відповідні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
Перевіркою змісту касаційної скарги встановлено, що вона містить посилання на пункт 1 частини 4  статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. В обґрунтування скаржник зазначає, що судом апеляційної інстанції було застосовано норму права без урахування висновку щодо норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року у справі №826/9858/18, від 28 лютого 2020 року у справі №826/16420/18, від 11 червня 2020 року у справі №1540/4486/18, а також в ухвалі Верховного Суду від 09 грудня 2019 року у справі №520/1577/19.
Посилання на ухвалу Верховного Суду є безпідставним, оскільки згідно пункту 1 частини 4  статті 328 КАС України  підставою касаційного оскарження є застосування судом норми права без урахування висновку, викладеного у постанові  Верховного Суду.
Разом з тим, суд не приймає посилання на постанови Верховного Суду, оскільки скаржнику необхідно зазначити  конкретну норму, яку застосував суд апеляційної інстанції без врахування висновку щодо застосування цієї норми права саме у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду,  з посиланням на конкретну постанову Верховного Суду, у якій такий висновок викладено.
Однак, вірно пославшись на постанови Верховного Суду, скаржник не зазначає яку саме норму права судом апеляційної інстанції застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та не указує щодо застосування якої саме норми права в ній викладено висновок.
При цьому, обов`язковою умовою є подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду та у якій подається касаційна скарга).
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
Разом з тим, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, а так само оцінка судами їх сукупності, не можуть вважатися подібністю правовідносин.
При цьому, касаційна скарга не містить будь-якого обґрунтування подібності таких правовідносин.
Наведене обґрунтування підстав звернення до Верховного Суду із касаційною скаргою не є достатнім у розумінні пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
З урахуванням змін до  КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої  статті 332 КАС України  касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Також скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження. Враховуючи, що касаційна скарга підлягає поверненню на підставі пункту 4 частини 5 статті 332 КАС України, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження суд не вирішує.
Ураховуючи викладене та керуючись  статтею 328, 332 КАС України, -
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року у справі №640/15024/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі  - повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими матеріалами.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.            

Суддя                                                                                                                                                                                 В. Е. Мацедонська